Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
(Kluckande vatten)
(Måsar skränar)
(Vågorna dånar)
(Kyrkklockorna ringer)
(Mor) Kom då.
(Ett sorl av röster)
Kom nu.
(Bröderna hejar) Heja, Maja! -Anna!
(Flickorna skriker och skrattar)
En gång när farsgubben plöjde åkern -
uppenbarade sig tomtar för honom.
Hästen hans stannade plötsligt upp och vägrade röra sig ur fläcken.
Där hjälpte inga konster.
Då kom han ihåg att man ska kika mellan betslet och huvudet.
Och då såg han ett myller av tomtar i åkerfårorna.
Ja, ja, ja. Låt bli det där, Olle. Det är bara gammelfolks...
Läs hellre Skriften för ungarna. Inga finns det några tomtar, inga.
Varför skulle det inga finnas det?
Hördu, knappast finns dom om ingen har sett dom.
Tro inga på sånt som inga kan bevisas.
Men jag måste ju tro på Gud också, fast jag inga har sett honom.
Visst finns det såna.
Det står ju i katekesen att vi ska be Herren frälsa oss -
från skogsrån, sjörån, tomtar och häxor.
Månne det?
Så är det. Tro mig.
(Nån kliver in)
Erker.
God afton i huset. -Stig på.
Hindrik, lägg på mera ved i spisen så vi ser gästerna.
Är det här pojken din? -Visst är han det.
Inga stör vi väl? -Sätt er. Det är trevligt med lite långväga gäster.
(Majas far) Vad heter du, då? -Janne.
(Erker) Janne här är tredje äldst. Lusfattig, med andra ord.
(Majas far) Jag förstår. Jag har två pojkar, jag.
Och så dom där, då.
(Erker) Har ni brännvin också? (Far) Drick på, så ni får värmen upp.
(Drömlik harpmusik)
(Erker) Olofs folk har en galeas, ett målat bord och silverklocka.
(Far) Silverklocka? -Ja, det har dom.
Stämmer det?
Har ni sett!
Maja, vi har gäster i huset.
Jag kan duka.
(Erker) Det är dåligt med fisk ute på Kullskär.
Vi har tvingats dra längre ut för att få fångst. -Så sägs det.
Men i yttre skärgården, där får man fisk.
Jag hade tänkt mig ut dit. (Erker) -Jaså.
(Erker) Vart då? -Till ytterskären.
Låt vara nu, Janne.
(Far) Var det några andra nyheter, då?
(Erker) Ja. Såna nyheter -
att Telleskars båt gick under häromveckan, -
och alla män med den.
Hur många? -Tre.
Josef... och båda pojkarna.
Skaparens verk.
(Gammel-Olle) Ge dom en salig hädanfärd, ge dom en evig fröjd.
Men allt sker enligt Din heliga vilja.
Därför predikar jag dina under. -Amen.
(En ko råmar)
Vad tycker vi om Janne, då?
Vad med honom? -Visst var han grann?
Varför tänker du på sånt, -
du som tycker så mycket om Per?
Man får väl tänka på vad man vill.
Vad tänker du på?
Ingenting. -Det tror jag nog.
Nå...
Jag tänker på ord. -Va?
Ja, som "bra". Bra.
Och sen lägger man till "sa Boman".
"Bra, sa Boman."
Vem är den där Boman, och vad betyder Bomans "bra"?
Är det ett annat bra än mitt bra?
Och vad ska jag göra för att nån om hundra år ska säga:
"sa Vestergårds-Maja"?
Och vad ska jag säga någge om?
Om kossan? Eller om skogen?
Du tänker aldrig på nåt vettigt, du.
Du är helt... Jag vet inga vad.
Vad är det för ett ord som är jag? -Nu tävlar vi.
Vem fyller sin hink först? -Jag.
Du är inga vilig, du. -Det får vi se, det.
Ett, två, tre, nu!
(Anna) Mjölkar du? Är du vilig? Jag vinner!
(Anna) Färdig.
Ser du? Vem är det som är vilig? Vem?
(En ko bölar till)
Låt bli! Du skrämmer djuren.
(Vallborg) Maja. Vakna, Maja.
Kom med här. -Varför då?
Kom. Jag behöver din hjälp. Jag tror att du klarar det.
Det har hållit på i över ett dygn.
Dom bad om hjälp alldeles för sent.
Vad är det jag kan göra? -Gör bara som jag säger.
Och håll dig lugn. Om inga annat, så kan du be.
Greta, nu får du krysta.
Bra! Krysta.
Bra, lite till, Greta!
Bra, bra! Ja! Ja...
(Barnet skriker till och gråter)
(Gretas man snyftar)
(Barnet gråter)
Maja.
(Gretas man gråter och mumlar)
Det ligger i Herrens händer hur många dagar var och en har kvar.
Fader vår som är i himmelen. Helgat varde ditt namn.
Tillkomme ditt rike. Ske din vilja.
(Vallborg sjunger) Min tid och stund -
är när Du vill.
Jag kommer när du säger till.
Du räknat mina huvudhår...
Gå hem du bara. Jag klarar resten själv.
(Vallborgs sång fortsätter)
(Ett illtjut)
(Räven gnyr hest)
Jag vill inga att livet ska vara så här.
Födelse och död måste alla möta.
Före det är man inga färdig för vuxenlivet.
Och du fick möta båda två på en och samma gång.
Vad hände?
(Maja gråter)
(Glada tjut och spelmansmusik)
Är det Per? -Nä.
Krama henne.
(Resten fnissar och bölar sedan retfullt)
(Anna) Maja!
Böljemor, Böljemor, -
visa mig min tillkomma.
Visa mig en bild av min fästman, visa mig min lycka.
Böljemor, Böljemor...
Visa... -Maja.
Syntes det någge? Såg du min bild?
Inga tror jag på riktigt på sånt där.
Tror du på riktigt på Böljemor och såna?
(Maja sjunger glatt och fåren bräker)
Vad tövlar du nu igen?
Har vi besök?
Jaha, när man talar om trollen...
Vad? -Kan ni inga tänka på den andra ändå?
Hon är äldre, och förståndigare.
Det var nog hon som jag hade tänkt mig.
Det var nog Maja han menade, tydligt och klart.
Nå, vad är det vidare.
Inga har vi någge emot Janne. Det är överenskommet, då.
Gå, gå.
Maja!
Kom genast tillbaka! Maja!
Sa du nåt? -Nej, jag sa inge.
Hon... Hon sprang...
Jag får be om ursäkt. Hon är bara sån.
Det gör inge.
(Maja gråter)
(Anna) Du kommer att vara fru snart. Före mig.
Och sen drar du iväg med han. Till nåt ytterskär.
Jag hörde när han talade om det med Erker. -Vad då?
När de kom på besök för första gången.
Vart då? Inga hörde jag någge. -Nej, du var ju i dina egna världar.
Men det är dit han tänker ta dig. Det är jag säker på.
Han kommer tillbaka när dom är klara med jorddelningen.
Sen ska ni gifta er.
Sen måste du vara en vuxen kvinna. Och ni firar bröllopsnatt.
Det känns som en spik i köttet varje gång jag minns han där Janne.
Och att jag nu ska räkna honom som en del av mitt liv.
Det är så det går till.
Och när jag ber...
...ber jag också Gud om förlåtelse att jag inga kan tycka om Janne.
Och att det ska dröja riktigt länge innan jag behöver åka iväg med honom.
Du vänjer dig nog.
Jag vill åtminstone att Per ska fria snart.
Att mitt liv ska bli så som det är menat.
Hur vet du hur livet ska vara? -Det vet ju alla.
Maja! Håll huvudet stilla så jag får ordning på torven din.
Jag står ju stilla som ett ljus.
Det här håret ska kammas riktigt slätt och grant!
Sitter den bra och stadigt? -Ja, tack så mycket!
Som att sitta i ett skruvstäd!
Bete er som folk.
Här har du en brudpåse.
Ett att mina finare dynvar. Var försiktig med det.
Iväg med dig nu. Vallborg väntar på dig i byn.
Jag vill se mig i spegeln först. -Att se sig i spegeln är en synd.
Så.
(Vallborg) Grann är du.
God dag.
(Vallborg sörplar kaffe)
Har du ingen sticksöm med dig?
Mor bad mig inga att ta nån.
Kanske hon tänkte att det inga är en vanlig bygång. -Det kan hända.
Mor din är känd för att kunna ta vara på stunden.
Det tror jag hon lärt sina döttrar också.
Flytta på era koppar så det inga blir fläckar.
(Vallborg) Men människa, du tänker väl inga ge allt heller?
Ska jag ge någge så ger jag så det räcker.
Ser du flicka lilla, nu har du fått ditt första boägg.
(Nån kliver in i stugan)
Magnus, gratulera bruden nu.
Jo...
Gratulerar.
(Far) Torparens Lisa gav av det lilla hon har.
Hur mycket slantar hade du där? Hur mycket var det?
Nämen!
Böljemor, Böljemor, visa mig min fästman.
Böljemor...
Och alla makter i skog och till havs som hör mig nu!
Varför måste jag?
(Isen spricker med ett brak)
(Flickorna kallar på korna med gäll röst)
(Maja och Anna råmar och kallar på korna)
Flickor. Bete er som folk.
Anna. Kom så går vi och kokar kaffe.
Välkomna!
Maja, Maja...
Erker, kom så går vi på kaffe.
God dag, Maja.
Man kan bära den över axlarna.
Den hamna inga i skiten, som tur är.
Man kan...
Tack.
Satan.
(Saka) Jaså såna summor.
Det går nog inte an.
Jag vet att vi inga har nån säkerhet.
Men jag och Maja är unga och starka. Ni ska få era pengar tillbaka.
Med ränta. -Det passar.
Jag går med på vilken ränta som helst. Jag kan betala den.
Hur då? -Med arbete. Jag säljer nästan allt jag fångar -
och är på sjön från morgon till kväll.
Och Stormskär ligger bra till med tanke på sälfångst.
Och jag har räknat ut att det tar fem år att betala för stockarna.
Med ränta.
(Saka tar en slurk kaffe)
Fem år.
Då bestämmer jag mig för att lita på Jannes ord.
Tack. Ni kommer inga att ångra er.
(Vägguret tickar)
(Maja andas nervöst)
(Mor) Det hjälper mot spänningen.
(Spelmännen börjar spela med sina fioler)
Hustrun är skapad för mannen, men inte mannen för sin hustru.
Hustrun bör vara sin man till heder -
såsom Sara kallade Abraham till Herre.
Jag, Maja...
"Maria".
Jag, Maria Lovisa Mickelsdotter, -
tager dig, Johan Eriksson, -
till min äkta make -
för att älska i nöd och lust.
(Glatt sorl av röster)
(Fartfylld spelmansmusik)
(Musikens takt ökar)
(Snarkningar)
Förlåt. Kan vi gå under täcket? -Jo.
(Janne stånkar)
(Janne) Fan.
Du ser ut som ett slaktdjur.
Och du ser ut som en skogsdjävul!
(Janne börjar skratta)
(Jannes skratt hörs genom väggen)
Inga kommer jag ihåg att det skulle ha varit så där roligt.
(Maja sjunger) Fast jag är fattig, full av brist -
och skulden mig belastar.
Så tror jag dock, o Jesu Krist, -
att du mig ej förkastar.
Din kärlek, Herre, allt förmår -
du läker alla djupa sår.
Ingen munter låt, den där.
Beklagar om den inga föll dig i smaken.
Jag... har sett ut ett ställe åt oss.
Det heter Stormskär.
Där får man vara som man vill.
Om man inga vill, då?
Jag har ingenting här.
Jag kommer inga ärva nån gård eller fähus.
Jag måste bygga nåt eget.
Någge för oss. -Varför ända dit ut?
Anna, mor och far, småbröderna, -
Gammel-Olle och Vallborg blir kvar här.
Jo.
Men där finns fisk.
Man kan skapa sin egen värld.
Man kan ha golvet som tak, och skjorta som byxor.
Och det är vackert där ute.
Helt öppet och fritt.
Och ett oändligt hav.
Och vind.
Och sol.
Och det skulle vara bara vårt.
Allt det där.
Varför skulle nån göra byxor av en skjorta?
Varför inte?
Se så grant!
Där kan man se på skuggbilder utan att bli kallad pallervante.
Du ska inga vara rädd, Maja.
För vad då? -För någge.
Du ska inga vara rädd för någge.
Alla ser.
Vi är gifta nu. Har du glömt det?
(Janne) Här ska huset stå.
Titta, Maja. Nästa sommar ska vi bo i ett nytt hus.
Och jag ska bygga en brygga vid stranden.
Utifall vi nån gång får en galeas.
Och vi kan sova i fäxet tills huset står färdigt.
(En ko råmar)
(En fågel kvittrar)
Jag hämtar gungstolen, så får du sitta på den.
Här, Maja, är både hem och fäx.
Frun är så god och stiger på.
Eller borde jag bära både dig och kossan över tröskeln?
Vi måste spika kvistar i kors ovanför dörren.
Varför då? -De skyddar Tulipana mot onda andar. Och oss med.
(Janne småskrattar)
Jo...
Är det bra?
Om det är viktigt för dig, så måste det vara för mig också.
Vi är ju gifta.
(Maja tjuter av glädje)
Vad är du rädd för?
Maja...
Men om du möter en sån på åkern -
måste du spotta tre gånger över axeln. Så här.
Och sen ränna iväg.
Och vad var det här, då? En vätte? -En tomte.
Och dessutom finns Havsfrun. Hon är riktigt hemsk.
Med långt utsläppt hår. Hon flyter på vågorna och vill ta livet av dig.
Det är henne du måste akta dig för. Hon är farligare för karlar.
Men jag har tänkt -
att kanske hon bara är en ensam själ som dött för länge sen -
efter ett uselt liv.
Det är därför hon är så ilsken och vill skada andra.
Och förstås är Sjörået farligt, -
men det hjälper att strö salt i vattnet.
Det var bra att veta. Tack ska du ha.
Jag har inga berättat för dig om skogens och stenarnas andar.
(Janne) Ro upp mot vinden. Så får vi näten i lä.
Fortsätt med den.
Inte med den. Den!
Så. Far, hjälp till att lyfta.
Den här är färdig.
Inte du, Maja. -Joho.
Låt Maja lyfta. Hon är starkare än du tror.
Lyssna på far.
Så där. Så kan ni komma med nästa.
(Maja skriker)
(Maja och Janne stojar)
(Maja) Janne.
Du ska vara försiktig. -Och jag ska få byte.
Visst blir du hungrig du med? -Jo, men...
Janne. Havsfrun är inga på gott humör idag.
Till henne säger jag "försvinn kärring".
"Jag har redan en skön hustru och bryr mig inga om dina lockrop."
Lova att du vänder tillbaka om vinden tilltar det minsta!
Hellre äter jag hö än lever utan dig! -Jag lovar.
Och kasta den första fisken till Havets herre för att blidka honom!
Janne! Hör du mig?
(Måsar skränar)
(Vågorna dånar)
Herre, välsigna oss och beskydda oss.
(Åskan mullrar)
(Majas röst skälver av köld)
Böljemor!
Ta inte Janne ifrån mig! Det är min man!
Han är inte er!
Janne...
(Maja tjuter av lättnad)
(Tulipana råmar)
Jag visste inga -
att vintrarna kunde vara så långa och kalla, fast man är vuxen.
Jag har vant mig vid att sova i fäxet.
Kanske är jag ett djur innerst inne.
Men nästa vinter kan vi inga bo här.
Fast du skulle förvandlas till ett svin.
Hur så? Det här är ju ett palats.
Hon kommer att bli sötast i världen.
Med din mun.
Och dina ögon.
Och ditt fina, fina hår.
Och ditt lugn.
Och din säkerhet.
Och axlar.
Och ditt konstiga sinnelag.
Och ditt mod.
Vi måste göra många, så får vi alla sorter.
(Maja och Janne) Vi ska fylla det här skäret -
med små ansikten, händer och fötter.
Dom ska få växa upp i ett nytt hus på dom här stränderna, -
under dom här stjärnorna.
(Hamnarbetare) Ta hit den.
Stadens bästa är inte billig.
Maja! Kom. Vi har mycket att uträtta.
Smaka på stans bästa kringlor.
(Glatt marknadssorl)
Gud vakar även över dig.
(På tyska) God dag.
Ta gärna en titt på våra varor.
Får det vara ett silverskrin med fina mönster?
Eller ett pärlband?
Ehm... Hur mycket?
Inte mycket. Bara tre rubler.
En papegoja!
Ett nytt halsband till damen.
(Folkhopen skrattar)
Nej! Maja!
God dag.
(Försäljaren mumlar på finska medan hon väger)
Ja, fin... 1 250...
Ja...
Det är väldigt fint garn.
Är det ni som har spunnit det? -Jo.
Och färgat det? -Jo. Med det jag kan.
Vassblomster, björkblad, svamp, mjölkört...
Precis.
Vackert.
Ni har öga för det här.
950 gram...
250 gram...
Så vi har...
Då blir det... så här.
Fint. Kan ni kvittera där nere?
Ett bomärke räcker nog om ni inte kan skriva.
Så.
Två rubler och 50 kopek.
Tack.
Och adjö. -Adjö.
Adjö.
Kom, Maja.
Din min när ormen slingrade runt din hals.
Du såg ut som en ål på torra land.
Jag skulle vilja ha en sån där orm i fäxet med Tulipana.
Maja.
Ska vi segla tillbaka och köpa en orm?
Gör det ont?
Inga är det väl någge med barnet? -Varför var det du som tog pengarna?
Vilka pengar?
Mina garnpengar.
Det är överlag jag som har våra pengar. -Precis.
Det är det jag frågar. Varför just du?
Brukar det inte vara mannens ansvar?
Vi kan bestämma att du också får ha dom emellanåt.
Vad ska jag med dom till? Som inga ens kan skriva mitt namn.
Orkar du? -Sköt du ditt, bara.
(Maja håller sig för skratt)
(Maja mumlar ord för sig själv)
(Maja andas på spegeln)
(Maja) Den är fin, nya bryggan.
(Janne) Ganska vilig är den nog.
Men om vi ska skaffa galeas, så...
Och efter det? En fregatt, eller?
(Janne skrattar)
(Nån bankar på dörren)
Det behövs hjälp.
Ett skeppsbrott. -Var?
Nära Storgrundet. Sex man hamnade i vattnet.
Jag kommer! Är det andra på väg? -Dom for till fastlandet efter hjälp.
Man vet inga om dom hinner.
Nu är det bara vi.
Gå ni före.
Må Gud vare med er. Kom tillbaka.
(Maja jämrar sig)
(Maja flåsar)
(Dörren öppnas)
(Janne) Två karlar fick vi upp. Fyra blev kvar i havet.
Maja!
Älskling!
Maja.
Varmt vatten. Så.
Varmt vatten. Linne...
(Maja jämrar sig)
Handduk. Filt.
Maja.
Maja! Du får inga lämna mig.
Här, Maja.
Öppna fönstren åt söder...
Öppna fönstren åt söder.
Och sen ska du hälla glödande kol i en kall vattenhink. -Vad säger du?
Gör som jag säger, så vi får ut barnet.
Glödande kol...
(Janne häller kolen i vattnet)
(Vinden ylar)
(Barnet börjar gråta)
(Maja gråter av lättnad)
Maja...
(Barnet gnyr)
Så liten.
Vår flicka.
Maria.
(Maja) Maria, kom in du bara.
August och Mikael, kom in ni med.
Kom.
Titta på er nya lillebror.
Vill du hålla honom?
Varsågod. -En bok!
Här finns bilder. -Bokstäver.
Ni förstår inte än. Låt mig se.
Bilder och bokstäver.
Julbocken har nåt till mor också.
Då ska vi se.
Så. -Tack.
Nu kan du börja.
Rita ett A.
Tänk om jag inga lär mig?
Då är du säkert lite dum.
Vad menar du?
Nä, det står ju "lamm". Här är ju en bild.
Fattar du inte, din durak? -Maria!
Sluta stirra på mig, kossa, eller så smockar jag till dig!
(Maja) Mikael, kom hit.
Jag sa det bara för att hon är dum.
Mikael.
Du vet skillnaden mellan rätt och fel.
Därför tror jag att du snart ber din syster om förlåtelse.
Du är lika hetlevrad som mor din.
Jo, för jag är född ur dig.
Ja, det är du sannerligen.
Mikael. Mors lilla hetsporre.
(Havet brusar)
Maria. Ta småttingarna och gå in.
Kom.
(Länsman) De tänker utplåna alla befästningar på kusten.
Bomarsund och alla andra.
Och dom som inte bistår, dom slaktar dom.
Sån är engelsmannen.
Alla borde göra motstånd.
Dom här kumlen ska bort från utöarna.
Man behöver ju ändå inte hjälpa dom på traven.
Jag hade inga tänkt delta. På nåndera sida.
Jag är ålänning.
Inga finsk, inga rysk, inga svensk.
(Länsman) Då får jag göra det jag måste utan din hjälp.
Det här är ett krig som sträcker sig nästan runt hela världen.
Här strider engelsmän, osmaner, ryssar.
Hela Europa, från Krim till Östersjön.
Och du tänker att du kan stanna utanför.
Satan!
Ja, nu kan jag väl...
Den här stenen är till Åkerns rå, -
och den här stenen är till Jordens gudinna.
Och fjädern är till Havsgudinnan.
Och Jesus får all luft men ingen skatt.
Varför får Jesus ingen skatt?
För alla tror på honom i alla fall.
Varför gör ejdrarna inga läten? Vågar de inte?
Varför skulle de inga våga?
För dom vet att det är krig.
Du har gett så fina gåvor till alla, och lovat Jesus all luft.
Vi behöver inga oroa oss.
Kom här, barn. Titta inga mer dit.
Kom.
Vad menar du? Vart då?
Kan vi inga ligga kvar... Va?
Kom.
"En soldat skjuter en man."
"Tösen kammar håret."
"En man skjuter sig själv."
Är det så det står där? -Jo, det är så det står.
Låter hemskt.
Får man ta redan? -Snälla, kan vi få?
Ta du också, professorn.
(Ytterdörren öppnas)
Va? Bjuds det på färskt bröd här?
Å, vad ljuvligt.
Försiktigt! Man sätter i vrångstrupen.
Jag kvävs.
Jag sa ju åt dig...
...att det onda...
...är långt borta härifrån.
Borde vi ta mer lån?
Vad säger du nu, Maja?
Det blir inga till någge på det här viset. Ur hand i mun.
Maja, du är helt...
När vi kom hit sa du att du skulle bygga en större brygga -
för att vi en dag ska ha en galeas.
Galeas... Jag skojade ju bara. -Skulle inga det vara fint?
(En kanon dundrar)
Det kom från fjärden.
(Ett till kanonskott)
Det är visst dags att be sin sista bön.
Du måste iväg nu. Genast.
Nu ska du ge dig iväg.
Jag hinner inte. Jag kommer inte åt båten.
Dom skulle få syn på mig.
Dom dödar mig.
Vad händer med er om dom dödar mig?
Inga kommer dom att döda dig.
Göm dig i fäxet.
Dom kommer inga att hitta dig.
Jag kommer sen och säger när du kan ge dig iväg. På natten.
Jag kan inte lämna dig och ungarna. -De letar efter karlar.
De struntar i kvinnfolk och barn.
Iväg med dig.
(En officer ropar åt sina soldater)
Nu, hör ni. Nu ska ni bara hålla er lugna.
(Dörren slås upp med en smäll)
Premiärlöjtnant John Wilson i brittiska flottan.
Det här är sjökadett Harris.
Härmed erövrar jag denna mark i Hennes Majestäts namn.
Det finns inga män på ön, sir.
Var är männen? Hämta hit dem.
Var är far?
Bor nån annan här förutom ni och barnen?
(Maja) God dag.
Må Gud vara med er.
Då så. Sök igenom alla byggnader.
Om ni hittar några män, hämta hit dem. -Ja, sir.
Ta fyra män och sök igenom området.
Ni fyra, sök igenom området.
Skynda på.
Sätt igång.
Det är ingen fara.
Harris, ordna bord, karta och stolar. -Ja, sir.
(Harris) Ta borden till det där rummet. -Rappa på.
Skynda på, tack.
(Soldaterna snarkar)
(Golvet knarrar)
Janne.
Gode Gud.
Hur är det med dig? Och barnen?
Du måste iväg nu. Alla sover.
Ta dig ner till stranden och båten, och sen ror du till fastlandet.
Ta dig in i landet, kanske Österbotten.
Jag kan inga ta båten. -Jo.
Dom skulle märka att den är borta och börja jaga mig.
Eller anklaga dig och barnen. Dom hänger sabotörer.
Då ska jag ta dig dit.
Jag ror tillbaka innan dom vaknar.
Maja. Det är för långt. -Kom.
Maja...
Maja... Nu har stunden kommit -
då ingendera av oss får vara rädd.
Nej! Nej.
Snälla, kom tillbaka.
Nej...
(Maja stönar)
(Måsarna skriar)
(Dörren öppnas)
(Soldaterna snarkar fortfarande)
(Maja häller vatten i grytan)
(En soldat hostar)
Skitgröt är bättre än ingen gröt alls, eller hur.
Du där.
Ja, du.
Hallå?
Så ja.
Hon är då inte särskilt smart.
(De andra soldaterna skrattar)
Tack.
(Soldaterna småpratar sinsemellan)
Nu ska vi bara vara tysta, böja våra nackar och göra som dom säger.
Inget illa kommer att hända oss. Ingen fara.
(Hindrik jollrar)
(Skäggiga soldaten) Stick.
(Hindrik börjar gråta)
Få tyst på ungen. Herrejösses.
Mikael, ner från Kvarnstenen!
Ramlar du i tar Sjörået dig!
Har du varit ensam?
Mor...
Håll ögonen på arbetet.
Rensa vidare du bara.
Vi är inga rädda.
(Vinden ylar)
Kommer det att frysa snart?
Havet. Frysa. Hur snart?
Is. På havet. Is.
Is.
När?
Snart.
Is.
Kommer snart.
Snart.
Tack.
Harris, hon säger att havet fryser snart.
Precis, sir. Så vi stannar här och resten åker.
Förmodligen söderut. Vi stannar här som förtrupp.
Vi måste vara beredda på allt. -Givetvis.
Vad är det för mening med den här nu?
(Dörren stängs)
Nog är det mening, alltid.
(Tulipana råmar och soldaterna pratar sinsemellan)
Gud bevare.
Se efter dom små. Kom inga ut, vad som än händer.
Släpp henne!
Tulipana ska du låta bli.
Våga inte röra mig, kvinna.
Din ko blir en ordentlig måltid för oss.
Du kan inte stoppa oss. Vi ska frossa.
Eller måste jag slakta dig med?
Släpp henne. Nu.
Hon förhindrar Hennes Majestäts män från att göra vad de vill.
Och vad vill de göra, om jag får fråga?
Äta kon.
Den där kon är vårt hopp.
När ni lämnar det här skäret och allt det här hemska är över, -
om jag och barnen fortfarande lever -
då klarar vi inga nästa vinter utan henne.
Hör han mig?
Fattar han? Det är ett livsvillkor.
Jag och ungarna mina dör utan henne.
Släpp djuret.
Med all respekt, sir, vi tänker äta kon.
Vi vill ha kött, eller hur, grabbar? -Ja.
Vilka av er vägrar lyda min order?
Min klara och direkta order som er premiärlöjtnant.
Vem skulle få veta, om vi bara sa att ni stupade i strid?
Grip honom för myteri.
(Tulipana råmar)
(En man ropar utanför:) Tre!
Fyra!
Fem!
(Piskrapp och ett vrål)
Sex!
Fortsätta bara.
Sju!
Åtta!
Nio!
Tio!
(Skäggiga mannen jämrar sig, rinnande vatten)
(Mannen jämrar sig, andas snabbt)
(Vinden ylar)
(Nån knackar på en dörr)
(Wilson) Kom in.
Jag ska fråga officern... Ursäkta.
Hjälp.
Jag förstår inte.
Jag ska visa.
Om officern skulle idas.
Kom.
Ut.
Kossan...
(Imiterar en ko)
Cow.
Jag...
Ved.
Jag.
Vatten. Water. Jag.
Det finns för mycket att göra, och stugan är full av drällande karlar.
Inga är dom alla opassliga.
Visst kan väl ni också göra någge lite.
Är allt i sin ordning, sir?
Hon verkar be oss att lätta på hennes arbetsbörda.
Ska vi hjälpa henne?
Jag vill inte förarga männen ännu mer. -Jag förstår, sir.
Se nu hur spinkig jag har blivit.
Vad har ni för nytta av att vi dör?
Vem ska passa upp er sen, då?
Får jag ta den?
(Wilson) Harris, gör upp ett dagligt arbetsschema.
Den som vägrar jobba döms för olydnad.
Ja, sir.
Fråga henne om sysslorna som måste göras. -Ja, sir.
Låt männen förfriska sig med lite whisky. -Ska ske, sir.
Bra, fortsätt.
(Wilson) Vi har en ny soldat.
(Glada rop från gården)
(Wilson) Din tur.
Å nej.
(Mikael) Oj, elva. (Wilson) -Riktigt bra.
Sätt fart.
(Harris) Vi åker. All utrustning med.
Dom ger sig av nånstans.
Jag hoppas att dom dör.
Blöder och dör.
(Harris) Skynda er.
Det gäller dig också. Sätt fart.
(Maja sjunger) Jag kan segla förutan vind.
(Maria) Sjörået, Havets härskare och Havsfrun, -
locka engelsmännen ner i en våt grav.
Sänk ner dom till botten, så dom aldrig kommer upp igen.
(Maja) Vi önskar inga nåns död.
Inte ens fiendens.
Goda människor gör inga så.
Jag hatar dom!
De är här utan lov, och dom jagar bort far.
Jag får väl önska att dom ska dö.
Du är inte en sån människa som önskar nån annans död. Du är min flicka.
Hat förgör den som hatar. -Du vet inte, hurdan människa jag är!
Mikael! Vad gör du?
Lägg ner den och marsch ut ur löjtnantens rum.
(De sårade jämrar sig)
Filt!
Hjälp pojken!
Sjukvårdsman!
Sir! Sir!
(Wilson) Hjälp männen.
Förlåt. Det var inte meningen. Mamma.
Det var jag som dödade dom. -Nej.
Inga har du dödat nån. Det var kriget.
Så. Det är ingen fara.
Kom allihopa.
Nu ska vi knäppa våra händer.
Herre välsigne och bevara dessa stupade...
Hallå! Vi behöver hjälp här borta.
Jag befaller att hjälpa oss i Hennes Majestäts namn.
Ge mig mitt svärd.
Jag ber er, hjälp oss!
Stackaren. Nåns pojke är du också.
(Maja) Var inga rädd. Allt blir bra.
Rör mig inte när jag är i tjänst! -Sir.
Det är jag. Harris. -Backa, sa jag!
Jag är premiärlöjtnant, för helvete!
Se till att han får vila och vatten. Jag tittar på såret sen.
Nu ska löjtnanten lugna ner sig.
Kom. Jag hjälper dig.
(Wilson jämrar sig)
(Maja börjar sjunga)
(Wilson vrålar av smärta)
Lägg dig här. Sen ska du vila.
Imorgon byter jag omslaget.
Hoppas febern lättar.
Jag har inte sett dem på flera år.
Jag har ledsamt efter Janne jag också.
Allt detta är bara ett hål i mänskligheten.
Officershedern...
...och den kungliga dödsmaskinen.
Mina män får inte se mig så här.
Annars dödar de mig. -Ta det lugnt.
De är djur.
Jag är ett djur.
Vi är alla djur.
Krig har den effekten på folk.
Du ska vila nu.
Lägg dig.
Vem är du?
Vems ö är det här?
Är ditt liv här?
Maja.
Mitt... namn...
Maja.
John.
Är det hela världen?
Jag tror att det bara är en liten bit.
Den fortsätter nog utanför kanterna.
Och möts sen på andra sidan. För jorden är rund.
Ja.
Vad står där?
"Madrid".
Madrid.
Båt! Kom.
Sir...
Då så, Maja. Du verkar äntligen få din ö tillbaka.
Jag lämnar tärningarna till er. Ha det roligt och kom ihåg mig.
Och till dig, lilla fröken, lämnar jag en del av den vida världen.
Håll alltid ett öga på horisonten.
Kan far komma tillbaka nu?
Ja.
Mot babord, tack.
(Fågelljud)
(Maja kallar på Tulipana med ett lockrop)
(Tulipana råmar)
(Maja råmar)
(Maja råmar och skrattar)
Mor? -Vadå?
Vad gör du? -Jag skriker. Skrik ni med!
(Barnen börjar också råma)
Kom, så går vi.
Vi måste ju äta.
Kom! Nu går vi och fiskar.
Men far är inte här.
Det är väl ingen sak.
(Maja) Maria, det finns ett par byxor till dig också.
Lättare att arbeta.
Lite mer på den sidan.
Så. Ta i, August.
Jag försöker. -Du vet hur du ska göra. Så.
(Maja) Mer på den sidan. Kom igen, August.
(Far) Va? Har hon varit till sjöss med barnen?
Far. Jag har saknat dig.
Du milde tid, så du har tacklat av. Och barnen också.
Det finns ju knappt någge kvar av er.
Mor skickade det här. -Ja, varsågoda.
Bullar! -Å!
Använder du byxor nuförtiden?
Dom är praktiska. Du borde prova.
Kom.
Engelsmännen lämnade den efter sig.
Inga förstår ni väl någge av den heller?
Bara till att slänga. -Nej.
Det var en gåva från en vän.
(Maria) "Jag tackar Dig, himmelske Fader,-
genom Jesus Kristus, -
att du denna natt har bevarat mig från synd och allt ont, -
så att mitt liv och mina gärningar behagar dig."
(Far) Det löper som rinnande vatten.
"Din helige ängel vare med mig, -
så att den onde fienden inte får någon makt över mig."
Maria har väl ändå inte så många synder på sitt samvete än?
Säg inte emot Herrens ord.
(Far) Kom och sätt dig, Maja.
Nu är det på det viset -
att du och ungarna kommer med till Vestergård.
Inga kan vi åka. Vi måste vänta på Janne.
Han kommer när som helst.
Inga blir det till någge, det inga. Ni klarar er inga.
Det dröjer inga länge nu innan Janne är hemma.
Du vet ju inga ens var han finns.
Han är i säkerhet och på väg hem.
Förstår du inga hur många karlar som flydde och åkte fast?
Nu hittar Janne er i Vestergård också.
Vi väntar på Janne här. Det här är vårt hem.
Nu måste jag mjölka.
(Anna) Maja. Vänta.
Du måste bli av med den där galenskapen.
Är det galet att veta var man hör hemma och var man vill vara?
Som om du eller nån kvinna skulle kunna bestämma en sån sak.
Jag kan.
Janne kommer inte tillbaka.
Han är säkert död.
Han kommer. Jag har sett honom i drömmen.
Gud välsigne, vilket paller.
Han kommer, för han älskar mig.
Kärlek har ingenting med det här att göra.
Säg nu.
Ut med språket. Det du vill ha sagt. Jag ser ju på dig att du vill.
Du tror att livet är kärlek och lek, -
och att du kan bestämma hur det ska gå.
Och att du inte behöver vara rädd för någge alls.
Att du klarar dig här med dina ungar och att allt kommer att gå bra.
Inga tror jag nåt sånt.
Men jag kan bestämma vad jag vill göra.
Tror du Janne vill ha en hustru som själv ska bestämma vad hon vill göra?
Tål inga din Per sånt?
Förr skrattade du mycket.
Förstår du inga att jag ängslas för dig?
Ser du vad vilig jag är?
Och jag har alltid varit. -Nä.
Jo. -Näe.
Jo! -Näe.
Jo. -Nej.
Hälsa mormor. Säg att vi saknar henne.
Det känns illa att lämna er här ute.
Maja gör som det är bäst för henne.
Jag ska skydda dig från Sjörået och Havsfrun tills far kommer.
Jag håller utkik på Kvarnstenen varje dag -
så jag ser honom genast när han kommer.
Jag har skarpa ögon. -Det har du, älsklingen min.
Och du ska snart få se honom. Först som en liten prick i horisonten -
och sen vid bryggan.
Jag kommer att hålla utkik idag också.
(Mikael nynnar glatt)
(Något knastrar)
Stackars liten.
(Fågeln ger ifrån sig ett läte)
(Vattnet kokar i grytan)
Vad är det?
Var är Mikael?
Han var vid stranden och höll utkik på Kvarnstenen.
Sen kanske såg jag eller trodde jag att han föll i.
Jag såg inga att han skulle ha kommit upp till ytan.
Jag, August, Hindrik letade efter honom, men vi hittade honom inte.
(Maja jämrar sig av fasa)
Mikael...
Mikael!
(Vågorna slår mot stranden)
Var är Mikael?
Det är ingen fara.
Nu ska vi sova.
Vi pratar mer om det imorgon.
(Maja sjunger en vaggvisa)
(Maja nynnar samma vaggvisa)
(Sången ekar under vattnet)
(Maja snyftar och gråter)
Lilla pojken.
(Maja) Herren välsigne honom och bevare honom.
Herren låte sitt ansikte lysa över honom -
och vare honom nådig.
Herren vände sitt ansikte till honom, och give honom frid.
I Faderns, Sonens och den Heliga Andens namn. Amen.
(Maja tröstar en gråtande Janne)
(Kyrkklockorna ringer)
(Kyrkfolket sjunger) Tidevarv komma, -
tidevarv försvinna, -
släkten följa släktens gång.
Aldrig förstummas -
tonen från himlen -
i själens glada pilgrimssång.
Jag döper dig Gabriel Johansson, -
i Faderns, -
Sonens -
och den Helige Andes namn. Amen.
Han lånar nog. Vi fraktar last, ser du.
Inga kan vi ge oss in i nåt sånt där. Det är en galen risk.
Det är en galen risk att leva så här smått.
Ett liv som vårt kan lätt gå ur led.
Nu är det jag som inga alls är rädd.
Det här är inga svårare än det mesta.
(August) Får jag också åka med galeasen sen? -Och jag?
Ni ska inga bara åka.
Er far ska lära upp er till att bli världens bästa fiskare.
Nog skulle det vara viligt med en galeas.
Nu ska jag amma honom.
Så kan du börja fundera hur du ska redovisa det här för Saka.
Hjälp Janne. -Bra. Och så tar vi den.
(Far) Janne, vi har inga tid för sånt där nu.
(Far) Pojkar, kom och ta i här.
(Janne) Den här rymmer så mycket varor och fångst -
att man inga vet vad man ska göra av med alla pengar.
(Far) Du får ligga i om du ska få skulderna betalda.
Skulderna ska nog bli betalda. Allt kommer att gå bra.
Det ska strykas aska på fören. -Aska?
Alla vet ju att det är enda sättet att hålla båten på ytan i storm.
Hörde du, svärfar, vad hustrun min sa?
Hon räknar amorteringar på griffeltavlan som en rik borgare -
och modern människa, -
och så ber hon mig som en gammeltida häxa att gnida aska på skrovet.
Skratta du, bara du stryker på askan.
Se till att det inte blir veck på nätet.
Maria.
Maria, håll ett öga på lillebror en stund.
(Gabriel jollrar)
(Maria) Vart ska ni?
Vi ska se så att det inga blåst in drivved från fjärden.
Det stormade så hårt idag.
Drivved? -Just det!
(Janne) Sätt dig i kälken. Jag drar dig. -Nej.
(Maja) Det orkar du aldrig.
Jag orkar nog, jag.
Du orkar inga. -Jo då.
Vi orkar alla tills nästa vår.
Sitt här nu.
Men nästa vinter orkar jag nog inga dra dig.
Men pengar kommer det att finnas, så det räcker och blir över.
Sen har vi galeasen, och fångsterna kommer att vara stora.
Och du kommer att vara fet som en säl av allt ätande.
(Ett knastrande ljud)
(Maria) "Mamma kammar flickans hår. Pojken tvättar sig."
Jag får prova. "Mamma kammar flickans hår."
Den då? -"En man skjuter sig själv. Mamman klär på pojken."
(Vinden viner)
(Janne) Kan du inga sova?
Sparkar den?
Jag såg...
Kom, nu sover vi.
(Vatten kastas på bastuugnen)
Ni kan bada bastu minst en gång i veckan när jag är borta.
Vi ska inga slösa.
Du är så grann.
Är jag det?
Fortfarande.
Och alltid.
Maja, ids inga. Det är sista brödet. -Ni har lång väg.
Vi klarar oss här. Vi har potatis och strömming.
Vår sista försäljningsresa. Sen har vi pengarna.
Jag kommer tillbaka tills nykomlingen föds.
Jag tar hand om gubben.
Jag undrar om du har ett endaste ett skäggstrå än, August?
(Janne) Maja!
Glöm inga! Jag älskar dig!
(Maja skrattar)
(Snö faller från taket med ett brak)
(Maria) Mamma.
Dom måste ha säkert gått längre för att sälja varorna.
Janne vill få ett bra pris.
Dom kommer! Jag såg två människor som kommer hitåt ute på isen.
Vilket förebud fick mig att baka det sista mjölet just nu?
De får sätta sig till ett dukat bord med färskt bröd.
Jag ser dom!
Ta hand om honom.
Den ena är August...
Och den andra är Janne.
(Far) Maja.
Flickan min.
Nej.
Inga det här.
Förlåt.
Far gick sig ner i isen.
Jag gjorde vad jag kunde.
Mor... Förlåt.
Jag orkade inte få upp honom.
Han bara sjönk.
(Dämpat jämmer)
Maja... -Jag vill inga!
Bra, Maja.
Maija! Bra! Du klarar det. Bra, Maja!
(Vallborg) Barnet är för litet.
(Vallborg) Maja.
(Barnet gråter)
Så ja.
Hon behöver äta, Maja.
Vi trodde att hon inga skulle orka leva.
Så jag förrättade nöddop.
Vi döpte henne till Johanna.
Efter far sin.
(Far) Maja. Allt är klart.
Vi seglar till Vestergård.
Allt är packat.
Här stannar ni inga längre.
Livet i skären är för hårt. Du klarar dig inga ensam.
Johanna är så liten, -
och så har du ju andra ungar också.
(Janne) Maja!
Glöm inga! Jag älskar dig!
(Maja kippar efter andan)
Vi stannar på Stormskär.
Maja...
Här finns allt som jag älskar.
Också de som inga längre finns.
Hur ska jag kunna lämna dom här?
Jag ska byta till torrt.
Vem vill gå i våta kläder?
Ta hit Johanna.
(Saka) Till Maja?
Jo. Till mig.
Men kära hjärtanes, Maja.
Varför tog hon inte sin far med sig?
Med honom som borgenär kanske, men en änka med barn...
Det här angår inga min far, det angår mig.
Galeasen blir klar till sommaren.
Arbetet fortsätter precis som det hade gjort innan Janne...
Men Maja har inga karlar att sätta i en galeas.
Janne lärde upp pojkarna. Dom kan.
August är redan längre än jag, och han har sin fars axlar.
Hindrik kommer hack i häl, och Gabriel också.
Nej.
Jag skulle aldrig få pengarna tillbaka.
Ett hus utan husbonde. Bara ett fruntimmer och några ungar.
Bara ett fruntimmer?
Jag har överlevt ett krig.
Min mans och mitt barns bortgång.
Jag har klarat hunger och slit.
På vilket sätt är det mindre värt för att jag inga är man?
Hur vågar hon tilltala mig så där?
Jag sysslar inga med välgörenhet.
Hon kan flytta hem till sin far och sluta tänka på galenskaper.
Jag är inga galen.
Och jag är inga rädd.
Ge henne lånet.
Nåväl.
Men för en förlängning av lånetiden behövs ett namn på skuldebrevet.
Namnet på nån som har rätt att skriva under.
Kan hennes far göra det?
(Saka) En kvinnas namnskrift är inga juridiskt bindande.
Nog gäller den vid tings.
Precis som ocker.
(Lasse Mårtensons signaturmelodi till "Stormskärs Maja" börjar)