- Bezcitnej, jsme v prdeli. - Co to je za člun?
Co jsou zač?
- Klid. Žádnou paniku. - Zkusíme jim ujet?
Jsme v píči, chlape.
Stát!
- Zdravíčko. - Federální policie!
Jsme dělníci, nemusíte na nás mířit.
Ani hnout!
- Klid. - Jsme rybáři.
- Jo. - Máme tu plno ryb, ukážu vám je.
Šlápni na to, mizíme! Kladivo to koupil.
Yuri!
Šlo to do vesty.
Suellen, řiď!
Nesměj nám zdrhnout do lesa!
Rychle!
Běž!
Můžeš!
- Běž! - Kryj mě!
Kurva!
Ten šmejd zdrhnul.
PRAVIDLA ZLOČINU
EPIZODA PÁTÁ PRO RODINU VŠECHNO
Jak jste na tom?
Dobře.
Bezva.
Když jste všichni v pořádku, řeknete mi, co se tu k čertu stalo?
Vyšetřování jasně vedlo k útěku po vodě.
Co se tu stalo bylo krajně nezodpovědné.
A vedl to nedisciplinovaný policista, jehož nadřízený zvolil jiný postup.
- Já vím, ale snažím se… - Neuposlechnutí.
Zneužití policejního majetku a miliony reálů utopené v řece!
Ohrozili jste případ. Ohrozili jste své kariéry i tu mou.
A svoje životy.
Jak to bylo, Yuri?
- Suellen? - Šéfe…
Moreiro?
Co dělá poradce 400 kilometrů od svého okrsku?
Bylo to nezávislé vyšetřování…
To tedy nebylo.
Dávejte dobrý pozor.
Řeknu vám, jak to bylo.
Jeli jste sem na můj pokyn, lépe prošetřit Beníciovu hypotézu.
Vy, hlavní vyšetřovatelka.
Moreira, protože zná okolí a rozhodně nebyl ozbrojený.
Yuri, vás jsem požádal, abyste dokončil ohledání vozu z řeky.
V tom si všimli podezřelého konvoje, a protože se nemohli spojit s vedením,
rozhodli se zakročit.
Dostali se pod palbu, kterou opětovali, a operace dopadla velmi úspěšně.
Jasně. To je oficiální verze?
Při vší úctě, to není verze, ale fakta.
A Moreira? Je suspendovaný, nemá v terénu co dělat.
Moreira se toho přímo neúčastnil. Nebyl vůbec ozbrojený.
Dobře. Napište tu historku do zprávy, přesně jak jste mi ji odvyprávěl.
Snad se v tom nebudou šťourat.
Chápu.
Jak to šlo?
- Kde jsou mý prachy? - Neboj, bratře. Tvůj batoh je zde.
Kulka prošla skrz.
Kdo jste?
Ezequiel.
A vy?
Byl jsem na cestě do kostela.
Ležel jste v bezvědomí.
- Tohle… - Nikoho nesoudím.
Viděl jste Jeho?
Koho?
Boha.
Přesměrovat kulku.
Nebo potom, když jste čekal na smrt.
Neviděl, otče.
Kráčím ke světlu zády.
„A proto…
nesuďte jeden druhého.
Raději posuďte, jak jednat,
abyste nekladli bratru do cesty kámen úrazu a nepůsobili pohoršení.“
- Římanům 14. - Verš 13.
Odpočiň si, bratře,
a zůstaň na mši.
„Uzdrav mne ze všeho, co dle Tebe vyžaduje uzdravení.
Uzdrav mne ze všeho, co mne vzdaluje od Tebe.
Uzdrav mou duši.
Uzdrav mé tělo a duši. Uzdrav…“
Čau Kníre.
Čau. Viděl jsem to v televizi. Pěkně se to posralo.
Kápne z toho pro nás něco?
Upřímně? Skoro nic jsem nezachránil.
- Ale vím, co se ode mě očekává. - Opravdu? Bratři ti věří, ale čas běží.
Když to nevyřešíme, bude průser.
Pošlu tě na práci s Duchem.
Dobře.
- Dobrý! - Teda Assunção.
Skvělá muška, hlavní město Paraguaye.
- Asunción. - Asunción.
- Kašli na něj. - Měls otevřený oči?
- Měl. - Všechny tři?
Dcero, pojď sem. Pojď, oslavenkyně. Ukaž jim, cos předvedla u řeky.
- Příjemná jak osina. - Nabroušená.
Fernando se málo snaží.
Mazej do kouta.
Tak co, nebál ses, když jste ty šmejdy stopli?
Ty vole. Děsil jsem se papírování.
- Radši umřít. - To neříkej.
Taky mě ta byrokracie sere, mám chuť dát výpověď.
Jen běž.
Led?
Umyl jsem si ruce.
Nestihl jsem ti to říct, ale nebýt tebe, možná tu už nejsme.
Proč ses nám vrátil pomoct?
Myslete si o mně co chcete, ale pořád jsem federální policajt.
Jasně. Tak jsem to nemyslel.
- Tomu říkám profesionální grilovač. - Vedu vám jednoho VIP hosta.
- Tak co? - No jo.
Vidím, že už slavíte.
- Čau šéfe. - Jak to jde?
- Vaše rodina? - Ano.
- Moc mě těší. - Mě taky.
- Nazdárek. - Šéfe, taková čest.
- Jak se vede? - Vítejte.
Ahoj.
- Rossi. - Zdravím.
- Jak se máš? - Dobře.
Super, já taky.
- Krásná rodina. - Jak se máte?
- Všechno nejlepší. - Děkuju.
- Páni, dokonce dárek. - Vidíš to?
Buďte jako doma.
- Díky. - Omluvte mě.
Poslužte si, pití je tamhle.
Něco bych si dala.
Máte tak krásné děti.
- Hele, kdo se vzbudil. - Zlatíčko! Vyspinkala ses?
- Ťi můj dvobešku. - Je nádherná.
Tak maličká.
- Koukej, máš tu kamaráda. - Chceš dárek, nebo miminko?
Co je?
Yuri.
Co jsme udělali…
Co tys dokázal,
jen ty sám víš, jak to bylo těžký.
Ta situace pro nás nemohla dopadnout líp.
Někdy to chodí přesně naopak.
Je to na hovno.
Ale držíme s tebou, jasný? Držíme s tebou.
- Pivo? - Už mám.
- Dáš mi cucnout? - Jasně.
Je teplý.
Donesu čerstvý.
- Fakt je. - Jak chcanky.
- Dík. - Něco tam pustím.
Nejlepší by bylo, kdyby ji hlídal Fernando.
Uvidíme.
Ježiši. Co to je za umíráček? Bože.
V pohodě.
Co se honí policajtovi hlavou, když ví, že má na kahánku?
Nic. Kdyby mi tam něco prolítlo, tak jsem mrtvej. Ty seš Suellenina ségra?
Suelly.
- Poručík Suelly. - Poručík Suelly, rozkaz.
Řekni mi něco. Bydlíš ve Fozu?
- Fakt? Proč jsem tě nikdy neviděl? - Asi jsi nechtěl.
To je dobrý. Ale teď chci.
- Vážně? - No jo.
Rozmarýn, zlatavý rozmarýn,
co na políčku roste, a sázet se nemusí.
To je vše? Víc mi k tomu neřekneš?
Proč sakra držíš s lidma, kterým seš úplně ukradenej?
- Rossi mě poslal, protože to tam znám. - S Rossiho pohádkou na mě nechoď.
Víš co? Sbal se a vrať se do São Paula.
- Ale já… - Žádný ale!
Nebo víš co? Běž za Rossim a řekni mu, že chceš odejít.
Jo?
Tak běž!
Ráno ráníčko. Čerstvej chlebík.
Byl jste v myčce?
- Mám dobrou a špatnou zprávu. - Sem s tou špatnou.
Vzorek Bezcitného DNA z lesa je kontaminovaný, nelze ho použít.
Ta blbá DNA je k ničemu.
Klid. Do genetické databanky přibyl jistý Felipe Reis.
Je tam shoda se dvěma vzorky z vily.
Požádal jsem Assunçãa, aby ho prověřil. Čeká ho soud za neúmyslné zabití.
Je to sukničkář. Fešák, užívá si života.
Včera se ubytoval ve Florianópolisu.
Pecka. Tak ho nechte sebrat.
Zatím ne.
Naštěstí pro nás jsou s ním tři další podezřelí.
Pošleme tam vás dva, budete předstírat, že jste manželé.
- Hé? - Co?
- Šéfe. - Jsou tam s manželkami.
Jako pár se mezi ně snáz vetřete a získáte vzorky jejich DNA.
Je to zapotřebí?
Jsou ti mlaďasové vůbec napojený na šéfy?
A na Bezcitnýho?
Bezcitný není jediný, po kom jdeme.
Aha, jasně.
Chytit čtyři playboye, blejsknete se před kamerou, co?
Neptám se vás na názor, oznamuji vám úkol.
Po tom, co jste provedli v Loandě, se Moreira nechal odvolat.
Jak to myslíte, odvolat?
Vrátil se do São Paula.
Tak moment. Ukáže se v pravej čas na pravým místě,
zachrání situaci a pak zmizí?
- Nepřijde vám to divný? - Ten chlap je celej divnej.
Jeďte.
Seš pořád naštvaná, že jsem jel do Loandy sám?
- Jestli jde o tvou ségru… - Nech toho, Benício.
Chci vědět, jestli jsme opravdu tým.
Jestli jsi fakt průserář, nebo seš jenom tak blbej.
Obojí.
Hezký, ne?
Roztomilý.
- Dobrý den. - Dobrý den, vítejte.
- Díky. - Na koho je rezervace?
- Na oba. Suellen Dias Alves. - Benício Marinho.
Pokoj s manželskou postelí, je to tak?
Ano.
Ne, to musí být chyba. Můžete to zkontrolovat?
Podívám se.
Je to tak. Manželská postel. Jestli chcete, můžeme ji rozdělit.
- Ne, vezmeme si jiný pokoj. - Hned vám něco najdu.
- Jak budete platit? - Já kartou, on nevím.
- A je to. - Díky.
- Jde to na splátky? - Ano.
- Tak na čtyři? - Čtyři jsou bohužel moc.
Děkujeme.
U bazénu, na třech hodinách. Felipinho.
To mi ho vyndej, takoví trapáci.
Další rundu.
- Seznámíme se? - Co? To já neumím.
Co neumíš? Bavit se s lidma?
Čím dýl budem otálet, tím víc nás to zdrží od skutečný práce.
Jaká je šance, že to vyjde?
Když se budeš držet plánu,
kolem 80 %.
A když ne?
Nenechte se rušit.
Jestli máte zakázaný ovoce, můžete mě pozvat.
Je hustá.
Číšníku. Doneste manželovi caipirinhu.
Za střízliva je s ním nuda.
- To znám. - Flavinha.
- Flávia. - Erik.
- A vy?
- Cynthia. - Felipe.
Těší mě.
Voda je skvělá. Co pijete?
- Gin. Dáš si? - Gin?
- Chci totéž, co ona. - Se vším!
- Teď se bojím. - Je šílená.
Podrž mi to.
Promiňte.
Zatím, Firmino.
Chci vám něco ukázat.
Dal jsem přezkoumat důkazy ze starých loupeží,
kde použili stejnou trhavinu jako v Proguardu.
A?
Našli novou DNA, co předchozí technici přehlídli.
DNA z Makity byla u čtyř loupeží, které nemáme v evidenci.
Dalších pět genetických profilů z těch samých loupeží bylo i v Proguardu.
Skvělá práce.
Nevím, jestli jste si toho všiml,
ale tři ty loupeže spáchali Duchové, znáte je?
- Bohužel. - Neslyšel jste o nich?
Je to městská legenda.
Gang, co nezanechává stopy, svědky ani otisky.
Možná jsou to pověry, možná je to jiná banda.
Ale jestli byli v Proguardu…
pak je pochopitelné, že jsme na ně hned nepřišli.
To jsem nevěděl.
Ještě něco.
K jedné loupeži došlo nedaleko, podepisoval jste hlášení.
Jistě, vzpomínám si. Odpálili čtyři bankomaty, že ano?
Nepřisuzoval jsem to Duchům, protože nechali důkaz.
Jaký?
Sériové číslo dynamitu zůstalo neporušené.
Přivedlo nás k důlní společnosti a jejich vrchnímu technikovi. Tomuhle.
Tady. Amaro.
Tvrdil, že trhavinu někdo odcizil. Firma to neohlásila a důkazy se nenašly.
Ale tehdy se DNA u podobných případů neodebírala.
Teď už ano.
Máte ještě něco?
Pozvu toho Amara k podání vysvětlení, musíme ho znovu vyslechnout.
No, totiž, já…
Yuri, jestli jde o Loandu, buďte bez obav.
S Wladimirem jsem to vyřídil, snad jste se poučil.
O to nejde. Požádal jsem o přeložení do Brasílie.
Národní banka genetických profilů je víc podle mého gusta.
Tak náhle?
Zlom vaz, hochu, budeš nám chybět.
A dej si v Brasílii pozor. Naši žraloci jsou pro ně malé ryby.
Po bankovní loupeži v Loandě, která otřásla celou Brazílií,
Maringská federální policie ohlásila nová opatření…
Proč ty sračky sleduješ?
- Amatérská fušeřina. - Co je, Isaacu? Hoď se klidu.
Jedinému útočníkovi, domnělému vůdci gangu,
se povedlo utéci.
Takzvaný Bezcitný, je též podezřelý jako strůjce loupeže v Proguardu.
„Strůjce loupeže v Proguardu?“ Dělaj si ze mě prdel?
Ať je to radši na něj než na nás, ne?
Kdybys nebyl můj brácha, pošlu tě s ním dělat.
Vtipálku.
- Zůstaň. - Můj mobil.
- Počkej. - Můj mobil!
Čekej, kurva.
- Řekne si, a jde. - Dávám si lipošku dvakrát ročně.
Chodím na plastiku, páč zbožňuju narkózu!
Fakt, Flavinho, bohovsky to sjíždí.
No teda. Já na to nikdy neměla odvahu.
Neke! Nejseš ani trochu umělá? Máš všecko přírodní?
Vyndali mi mandle.
Ty nejdeš do vody?
Cauã je náš doktor Bacil. Dvakrát denně si čistí placatku.
Myslí si, že koupání ve vířivce je jako skočit do kanálu.
S nikým si nevyměňuješ tekutiny?
Proč? Chtěla bys?
Máme objednanou masáž. Jdete taky?
Jo! Chci taky masáž!
Brouku, uděláš manželovi ještě caipirinhu?
Uvolni se, zlato.
Jak to vypadá?
Neboj, Kníre, tu krysu vyčmucháme. Zjistíme, kdo to je, a dáme mu co proto.
Nech to na mně.
- Čau ve spolek. - Čau.
- Zdar. - Čau Isaacu.
Mobil.
Co je?
Mobil, vole. Rychle, nemám čas.
Omluvte mě.
- Tak o co jde? - Bezcitnej je na cestě. Jdeš do toho?
Já nevím, chlape.
Rád dělám se svým týmem. Pracuju sám, dám ti podíl a hotovo.
Tenhle rámus poslouchám celej den.
Nevadí mi.
Je to bezpečný.
Ale tvůj tón…
Leze mi na nervy.
Vadí mi.
Ty vole. O co ti jde?
Hele, ty seš v pohodě, brácho. Hned bych tě vzal do týmu, bez váhání.
Ale Bezcitnýho nechci. Není jako my.
Málem posral Proguard i Loandu. A je profláklej, má fízly za prdelí.
Bezcitnej musí něco vyřešit.
Chci, aby se od tebe učil. Jasný? Musí se tě držet jako klíště.
Pak pro nás bude dělat větší kšefty.
Větší kšefty? Proč je nedáš mně?
Na co studenta, když máš mistra?
Studenta?
Bezcitnej je jeden z nás, patří do rodiny.
Udělal pro Organizaci věci, co by jiný neudělali pro vlastní matku.
Bacha na jazyk. Važ slova.
Tak co? Kšeft je tvůj. Seš skvělej.
Máš talent, kuráž, seš chytrej, tak trochu Einstein.
Uvažuje se o tvým povýšení.
Pojď se mnou.
- Ale musím vzít Bezcitnýho? - Je moje pojistka.
Udělej kšeft, přines prachy, a už ho nikdy neuvidíš.
V Proguardu měli bednu s trhavinou.
Také použili obrněnou dodávku jako štít proti tlakové vlně.
Ano.
Věděli, co dělají.
Trochu se v tom vyznám. Můžu vám pomoct.
Skvěle.
Jelikož jste tu jako podezřelý, pomozte nám svolením k odběru DNA.
Cože? Podezřelý? Z čeho mě podezíráte?
Musím s tím ze zákona souhlasit? Můžu odmítnout, nebo ne?
To můžete.
Ale něco vám řeknu. Když odmítnete, utvrdíte mě v tom, že jste vinen.
A půjdu po vás tak tvrdě,
že vyšťourám i falešné účty za doktora, co jste si dal před dvaceti lety do daní.
Je to na vás.
Čau.
Rád tě vidím, Kníre.
Budeš dělat s ním.
Můžete jít.
Jste hluchej? Můžete jít.
Stály aspoň desítku, co?
Co prosím?
Nebo ještě víc? Jsou pěkné, elegantní. Chci takové dát jednomu příteli. Promiňte.
Chceš pomoct vstát, strejdo?
Poslyšte, jak dlouho trvá, než dostanete ty výsledky DNA?
- Nevím. - Nevíte?
Nebo mi to nechcete říct?
- Tenhle rozhovor se mi nelíbí. - Mně taky ne, mladý muži.
Ale jak tu tak sedím, říkám si, jak bychom si ho mohli zpříjemnit.
Asi si řeknu o příplatek za rizikovou práci.
Myslím to vážně.
Poslouchat ty jejich žvásty o sexu
mi ubralo minimálně pět let života, fakt.
Jo? Už tak nemáš předpoklady dožít se vyššího věku.
Ubrat ti pět let, tak rovnou zhebneš.
Jo, to je fakt, máš pravdu.
Já zas musím přiznat, že jsem si to fakt užila.
To celkem chápu.
Ta Cynthia je fakt zvíře.
Chlastá jak houba, bez zábran. Určitě půjde snadno zlomit.
Zvážněla jenom, když přišla řeč na děti, co má s Felipem. Hlídá jim je chůva.
Není to zvláštní?
I ztřeštěná ženská, co takhle kalí a žije s mafiánem,
se nejvíc bojí o děti.
Asi je dost těžký to skloubit.
Práci a rodinu, práci a společenskej život.
Já to nemíchám. Rossi. Vzpomínáš na Rossiho?
- Jo. - Rossi.
Se ženou, s dětma a tak. Vypadali šťastně.
Fernando taky vypadal navenek spokojeně.
Odkdy seš větší cynik než já?
Kdy se ti rozpadlo manželství?
Řekl bych, že to bylo přesně…
v okamžiku, kdy jsme spolu začali žít.
- Paráda. - Je to těžký.
Mám pocit, že jediná věc, nad kterou mám kontrolu, je moje práce.
- A nad tou moc kontroly nemáš. - Nech si toho. Seš blbá.
Mám pravdu.
- Na 50 %. - Na 100.
Tak, všechno jsem přetřídila, jdu k sobě do pokoje.
- Fajn. - Jsem unavená.
Dám si sprchu.
Dobrou noc, Eriku.
Ledově vychlazený! Kdo si dá?
- Zlato. - No?
Vyfoť nás.
- Máš něco na puse. - Vydrž.
Jé, miminko potřebuje utřít pusinku.
Musím zavolat našemu miminku doma.
Ani slovo. Mlč.
- Můžem? - Jo. Jsem ready.
- Co tahle košile? - Hrozná podle očekávání.
- Viděls, co psal Rossi? - Ne, co píše?
- Shoda u dvou DNA. - Super.
Už jenom Cauã. Dneska ho skřípnem!
Něco ti ale povím.
Pěkně mě sere, že musím na diskotéku.
Jsem k tomu nucenej, fakt mě to vytáčí.
Hele, jsme tu sami, přestaň si hrát na manžela suchara.
- Jdem si pro toho sráče. - Dneska to klapne.
Čau prcku, je nás devět.
- Co to má bejt? - Sklapni a nepruď.
- Tak dost! - To je nespravedlivý!
Dík. Pojďte, bando.
- Tohle teda ne. - To si líbit nenechám.
Brazilci milujou fronty.
- Co seš zač? - Vyšší třída.
- A to je jaká? - Ta prachatá, kámo! Pojďte.
Dneska si to užijem, zlato.
- Všecky předběhli. - Klid, nebo tě vyhodím.
Do toho!
Jedem, jedem!
Zrovna jsme v nejlepším, a týpek najednou vyndá krucifix,
skapulíř nebo něco, a začne se modlit!
- Je divnej, vyzařuje špatnou auru. - Seš nějakej astrolog, nebo co?
Jde se tancovat!
Ty taky!
Tancovat!
Kamera.
To si dělá prdel.
Au! Pusť mě!
Nebojíš se?
Čůráku!
Přestaň!
Sundej toho zmrda!
Vem si toho druhýho!
Panebože!
Pocem, ty kundo!
Nech toho!
Kde je ten druhej? Sundej ho!
- To stačí, hoši! - Dost!
Fičák, vole!
Sundal jsem jich nejmíň šest, nandal jsem to místnímu týmu džiu-džitsu.
Jak ten zmrd kvičel!
Hovno, dostals tak dva.
Ale fakt jsem čuměl na Erika. Co to bylo? Krav Maga? Thaibox?
Viděls mou starou? Musím se umět bránit.
Radši se bít s tamtěma než s tvojí starou.
To teda jo. Ale hele.
Nebál ses, že přijedou poldové a všecky vás zabásnou?
Proč bych se bál? Vypadáme, že se bojíme fízlů?
- Sundal jsem jich už mrtě! - Teda. Jste fakt borci.
- To jo. - Drsná banda.
- Hej, kam jdeš? - Noc je mladá, chlape!
- Nechoď. - No tak, kam jdeš?
Mimochodem, zejtra to platí, že jo? Holky si myslej, že jdem na ryby.
- Že jo? - Přesně.
- Platí to? - Jo.
Pecka. Eriku. Jestli chceš, seš zvanej.
Nejlepší buchty z Cauãova harému! Jen ta nejlepší kvalita!
Užijte si to, kluci. Mě drží zkrátka. Bavte se.
Co říkal Assunção?
Že moje kámoška přiznává příjem prodavačky
a je bohatá jak majitel obchodu.
Dům na pláži, luxusní byt a tak.
Jo.
Čistá…
rozhodně není.
To ne.
Neboj, já už ji zpracuju. Dělám na tom.
Jestli dokážeme, že mluvili o Bezcitným, nebude tahle cesta úplná ztráta času.
Suelčo,
mluvíš mi z duše.
- Tak zatím. - Zatím.
- Pá, Eriku. - Pá.
Vyžíváš se v tom.
ASUNCIÓN PARAGUAY
Ahoj příteli.
Chamtivost je nástrojem sváru a nebude tolerována.
VĚZNICE TACUMBÚ
„Někomu je lahodný chléb klamu, ale nakonec má plná ústa štěrku.“
Přísloví 20:17.
NÁPRAVNÉ ZAŘÍZENÍ
Turek začal prodávat bokem, musíme si to s ním vyřídit.
Pošlu vám pokyny.
Kontaktovala nás Organizace. Slíbili, že peníze seženou. Tlačím na ně.
Trpělivost, Džejsne, trpělivost.
„Ten, kdo ví, kdy může bojovat a kdy ne,
zvítězí.“
Fajn.
Proč to divadlo?
Kapuce je proto, že ti nevěřím.
A odvoz proto, že seš slavnej a já tu nechci paparazzi.
Chlupatý po mně nejdou.
Prej po něm nejdou.
Tak o co jde?
Organizace mi dala úkol. Novou šanci dokončit tuhle cestu.
Co mi řeknou, to vykonám.
V tom se právě lišíme. Já nemám šéfa.
Jsme rodina, nikdo tu nikomu nevelí.
Nezrazujeme se.
Co tím chceš říct?
Že do toho nejdeš?
Jdu.
Ale bude to po našem. Rozumíš?
Ta loupež nepatří ani Organizaci, ani Bezcitnýmu. Je to náš kšeft.
Rozumíme si?
Rozumíme.
Fajn. Co budem pít?
- Dej mu whisku. - Whisku?
- Já nepiju. - Aha, abstinent.
- Já si dám. - Jasně.
- Jsi taky sama? - Jsem.
- Můžu? - No jasně.
Kočko, z těch sacharidů ti vyletí hladina cukru v krvi.
Já vím, ale dneska si to zasloužím.
Pročpak? Je všechno v pořádku?
Ani ne. Hrozně jsme se s Erikem pohádali.
Vím, že mi lže.
Chlapi jsou hloupí. Všechno na sebe řeknou.
Souhlasím. Ale aspoň se snaží.
Felipe se ani neobtěžuje. Nikdy nechodil na ryby.
Ale víš, co jsem zjistila? Že to za hádky nestojí.
Vadí mi to pokrytectví. Celej den si užívá, pak dělá svatouška,
a já to musím snášet střízlivá, jinak řekne, že si vzal závislačku.
Víš, co ti řeknu? Ser na ně.
Téda!
- Jako fakt? - Že váháš.
Kdybych chtěla BMW nebo dovolenou na Maledivách,
stačí sáhnout do kabelky?
Nikdy nevíš.
- Teď ty. - Můžu?
Jasně.
Poslyš, neprodala bys mi trochu?
- Dám ti víc, než jsi zaplatila. - Prodat? Dám ti ho zadarmo.
- Mám toho spoustu. - Opravdu?
Jasně.
Na.
Federální policie.
Polož koks a sedni si.
- Cože? - Sedni si.
- Jsem zatčená? - Sedni si. Zatím ne.
- Tak co chceš? - Poslouchej.
Felipinho a kluci to mají spočítaný. Řekni mi všechno, co o nich víš.
- Nevím, o čem mluvíš. - Asi pořád nechápeš situaci.
Spáchala jsi zločin.
Můžeš si zachránit kůži, nebo bránit Felipeho. Co by udělal on?
- Je to pro osobní potřebu. - Tohle množství?
A všechen majetek, co napsali na tebe a tvou mámu?
Máma v tom nejede! A já taky ne!
Věřím ti.
Proč bráníš chlapa, co tě používá jako bílýho koně?
A nenajde si slušnou výmluvu, když jde za děvkama?
Myslíš, že nevím, kam šel?
Před pěti lety jsem to byla já. Jak jsem ho podle tebe poznala?
V hloubi duše vím, co je zač, ale ty…
Dobře mě teď poslouchej.
Spolčení, praní špinavých peněz, drogy.
Máš vůbec tušení, na jak dlouho můžeš jít sedět?
A tvoje máma taky.
Ne.
Takže.
Tenhle rozhovor se nenahrává. Nedám tě do hlášení, necháme tě na pokoji.
Ale musíš mi říct všechno, co víš o Proguardu.
Čekám, Cynthie.
Jednou jsem viděla chlápka, když měl Cauã grilovačku.
Říkali mu Turek.
Často o něm mluví.
Je pro něj něco jako kmotr.
Prodal jim zbraně.
Seznámil je s Bezcitným a dohodil jim práci v Paraguayi.
Ruce za hlavu!
Na zem.
- Je tu s tebou někdo? - Ne.
Skončils, playboyi.
Umíš postavit vrtule?
Já mám letadlo.
Pěkný.
MLAĎAS: JE TO V HAJZLU. JEDEM TĚ ZATKNOUT
Vedli jsme si dobře, ne? Jako manželé. Co myslíš?
Nějak ti to stouplo do hlavy. Kvalitního manžela neumíš ani předstírat.
To je ta písnička z oslavy?
Jo. Cos ji zamítla.
Protože kazí atmosféru.
Jo, vzpomínám si. Řeklas, že je to trapný a bla bla bla.
- Pročs ji pustil? Byls opilej? - Ne. Teda jo. Ale proto jsem ji nepustil.
Pustil jsem ji,
protože je to způsob, jak dovedu poděkovat přátelům.
Teď jednu vynech.
Neumím to.
Co to bylo, Damato?
Koho to sem čerti nesou?
- Ježiš, Amaro. - Co to máš za auto?
- Čau kluci. - Čau.
Gabrieli.
Neboj, o tvou rodinu se postaráme.
Dík.
- Mané. Vlku. - Nazdar.
- Jak bylo na fízlárně? - Vzali mi DNA. Měl jsem namále.
- Ale skamarádil jsem se. - S kým?
S klukem, co by chtěl do rodiny.
Můžu mít dotaz?
Guilherme, viď?
Když vidíš vilu plnou luxusních aut,
drahých hodinek, co tě napadne?
„Kde na to ti lidi vzali?“
Přemýšlej o tom.
Seš borec. Pojď dál.
Ale máme problém.
Vědí o našich předchozích loupežích. U několika z nich našli mou DNA.
- Řekls jim něco? - Jasně že ne. Jinak bych tu nebyl.
Fajn. Vydechni si, najez se, pak vymyslíme, co dál.
- Díky, Isaacu. - Jako doma.
Čau chlapi. Ahoj.
- Čus. - Jak je?
- Snad to za to stálo. - Panebože.
Sotva jsme přijeli, už vypadáš sklesle.
- Ahoj. - Pošli mi to.
Hned mi to pošli.
Ahoj. Takže, proklepnul jsem toho Turka,
co o něm mluvila Felipinhova žena.
Třikrát seděl.
Za drogy, prodej zbraní a loupež.
Má benzínku, ale živí ho zločin.
Poslal jsem Beníciovi jeho fotku a adresu benzínky.
Je to na hranicích mezi Ponta Porã a Pedro Juan Caballero.
Masko. Je čas, aby ses předved.
Máme důležitou práci v Ponta Porã.
Musíme zlikvidovat zrádce.
Můžete vyrazit. Buďte opatrní, ano? Nevíme, co od takového člověka čekat.
- Vyrazíme? - Jo, jedem.
- Informujte mě. - Díky. Mějte se.
Berte si, co hrdlo ráčí. Vyhodíme toho sráče do luftu.
Rychle, mučačos.
Pohyb.
Dáme Turkovi co proto.
- Fofrem. - Jdem na to.
Překlad titulků: Jiří Nehyba