Oameni buni, vreau să ţin un toast.
Pentru cel mai prost Super Bowl din istoria acestui sport
şi cel mai mare câştig din viaţa mea.
9-0. Cel mai valoros jucător a fost afurisitul de atacant.
- Favoriţii au dat chix. - Totalul a fost dezamăgitor !
- Moneda a căzut pe pajură. - Toţi fraierii au luat-o în barbă.
La naiba, să ciocnim din nou.
- Am o întrebare. - 3,8 milioane de dolari.
- Treci în gura mea ! - Nu ? Aş putea răsturna masa cu scula.
Bună, oameni buni !
Bună.
Scuzaţi-ne întârzierea. Am făcut mai întâi nişte cumpărături.
Se vede.
Daţi-mi voie să v-o prezint pe iubita mea, Yvette.
Yvette, ei sunt Lorraine, Ray, Sandra şi Danny.
- Bună. - Bună.
Bună ! Dă-mi voie să te ajut !
Arăţi bine, Hector.
Da, în nemuritoarele cuvinte ale lui Billy Gibbons,
fetele se-nnebunesc după un bărbat spilcuit.
Şampanie ! Ce sărbătorim ?
Am primit rezultatul biopsiei. E benign.
Sănătatea e totul.
- Aţi văzut ieri Super Bowl-ul ? - Doar puţin din el.
Da, eram la biserică, mulţumindu-i Celui de Sus.
Am fost la petrecerea de după.
Pusesem pariu pe zero-zero la pauză, am câştigat 50 de dolari.
- Bănet, nu glumă ! - Amuzant ! Unde v-aţi cunoscut ?
- La cuţodrom. - Ce rasă de câine ai ?
Până unde vrei să mergi cu vrăjeala ?
- Făceam asta pentru tine. - N-am nimic împotrivă să fiu târfă.
Bine.
Dezvăluiri complete: această frumoasă doamnă e iubita mea până mâine.
La prânz.
- Bun ! Să comandăm. - Bine.
AGENTUL DE PARIURI
SUPER BOWL: DARUL LUI DUMNEZEU PENTRU AGENŢII DE PARIURI
Domnul să binecuvânteze America.
- Amin. - Am o întrebare.
Cum vom supravieţui legalizării jocurilor de noroc ?
E nevoie de gândire aici.
- Să-i investim. - Ascult.
Am putea deschide un lanţ de saloane de masaj.
- Nu. - Lasă-mă să termin.
Se umblă doar cu cash. Şi ce se petrece în spatele uşilor închise
rămâne între maseuză şi client.
Frecventezi locurile alea ?
Ajută dacă-ţi zic că m-am dus cu proprietarul unei echipe NFL ?
- E treabă murdară. - Şi ce facem noi e curat ?
Clienţii noştri au liberul arbitru. Ei aleg să parieze.
La fetele alea, e "asta" sau se trezesc înapoi în barcă.
Nu faci decât să sune şi mai sexy.
Bine... Să lăsăm deocamdată saloanele de masaj.
Nu luăm parte la traficul de persoane.
Nu. Să-ţi fie ruşine, Rayfield.
Bine...
Să ne gândim unde-i punem cât ne explorăm opţiunile.
Baruri cu fete la bustul gol ?
Nu mai vorbim de asta, Hector !
De cât o să ai nevoie pentru casa aia din Brentwood ?
Cuibuşorul de nebunii al bunicii ?
Mă gândesc la chiria pe un an. E 30 000 pe lună, deci 360 000.
Tu ai planuri mari cu partea ta ?
Nu vreau să par că mă dau mare,
dar Anthony are nevoie de aparat dentar,
Sandra vrea să cumpere un afurisit de cal
şi e ceva în neregulă cu prostata mea,
aşa că... distracţie în toată regula.
O să te duci la cum-îl-cheamă ?
Urologul care pariază şase cifre pe an, în Nebraska ?
Dr. Cornhusker ? Nu.
Prefer un deget de top în fundul meu.
Într-o lume perfectă ?
Un deget evreiesc.
25 de cenţi pentru şase minute ? Îţi vine să crezi ?
- Foloseşte cardul meu. - De când ai card de credit ?
- E al lui Anthony. - Are 11 ani.
E şi proprietarul legal al casei mele. Te rog să nu-i spui.
- Să vă ajut. - Nu !
Las-o jos !
- Ce aveţi în ea ? - Las-o naibii jos, amice !
Bine ! Încercam doar să-mi ajut aproapele.
Mersi. Poftim. Pentru osteneala ta.
O sută de dolari ? Delores, tipul ăsta dă sute !
Ia una şi pentru mine !
- Drace ! - Trebuie să fie în genţile alea !
- Tipii ăia ? - Da ! După ei !
- Am scăpat de ei ? - Cred că da.
- A fost ca într-un film cu zombi ! - Nu-i frumos ce spui.
Tu ai început, cu "Pentru osteneala ta."
Încercam doar să-l ajut.
Vrei să-i ajuţi pe cei fără adăpost ? Plăteşte impozite.
Ce naiba ?
- Ce se întâmplă, Greg ? - Am fost jefuiţi. Şi e Gregory.
Au ajuns la cutiile de valori ?
Nu. Nişte puştani drogaţi
au înşfăcat nişte bancnote marcate şi o bombiţă cu vopsea.
Probabil că sunt ameţiţi rău şi acoperiţi cu cerneală mov.
Ce uşurare !
Vă îngrijorau documentele legale şi suvenirurile pe care le ţineţi aici ?
Exact, Gregory.
Ce naiba căutaţi voi aici, zevzecilor ?
Asta e banca noastră. Tu ce cauţi aici ?
Mi-am dus socrii la "Disney pe gheaţă".
Te pui bine cu nevasta. Bună manevră !
- Ce aveţi în genţi ? - Rufe de spălat.
- Vă duceţi rufele la bancă ? - Da.
- Mi le arătaţi şi mie ? - Nu.
- Îi ştii pe clovnii ăştia ? - Da.
Ce crezi că au în genţi ?
Sunteţi cei mai norocoşi ticăloşi din lume !
Lloyd, Denise ! Aşteptaţi în maşina mea !
- Iisuse ! - Da.
Nu e bine să staţi aici, cu banii ăia murdari.
Aşa e.
Ce-ai zice să ne luăm o maşină nouă ?
Incredibil ! Aveţi noroc că aţi scăpat de acolo.
Nu li se mai spune "fără adăpost". Sunt "defavorizaţi".
Ray, tu eşti partea emancipată a echipei. Preiei cuvântul ?
Când am refuzat să le mai dăm bani,
unul dintre ei s-a răhăţit pe capota maşinii mele.
Nu mai cred în drepturi şi libertăţi civile.
- Unde e Anthony ? - Stă peste noapte la un prieten.
- Are un prieten ? - Da, are un prieten !
Nu te răţoi ! E ceva nou !
Deci care e planul cu toţi ăştia ?
- Trebuie să găsim un loc sigur. - O boxă de depozitare ?
- În niciun caz. - De ce nu ?
Mi-am ţinut într-o boxă lucruri din cariera în fotbal.
Căşti, tricouri, pantofi...
- Le-au ros şobolanii. - Şobolanii mănâncă bani ?
- Au mâncat o minge şi crampoane. - Ce-ar fi să-i punem sub pat ?
- Sub pat. - Da.
Chestia asta nici nu merită răspuns.
Acolo am ţinut cadoul tău de Crăciun, trei luni. Nu l-ai găsit.
- Cizmele de cowboy ? - Acum merită răspuns ?
Bine. Patul e o opţiune.
Dacă te gândeşti la pat, de ce nu la mine acasă ?
Trei cuvinte: cartier de negrotei.
- Eşti rasist ! - Da ?
Bine. Să ascundem 3,8 milioane de dolari
la intersecţia bulevardelor Malcolm X şi MLK.
Bine. Dar e o opţiune, ca patul.
Ce-ar fi să-i îngropăm în curtea din spate ?
- Acum suntem piraţi ? - Stai aşa...
- Nu-i cea mai rea idee din lume. - Ai o lopată ?
- Nu ştiu. - Cum adică, nu ştii ?
- Cum poţi să nu ştii ? - Am grădinar !
Vine o dată pe săptămână, ia gunoiul, face tot ce trebuie.
Când te muţi în Brentwood, o să-ţi dau numărul lui.
- Te muţi în Brentwood ? - Da. Deci ne trebuie lopeţi...
- Când aveai de gând să-mi spui ? - Tocmai ţi-am spus.
Îmi pare rău, credeam că avem acel gen de relaţie
care merită niţică prefigurare.
- Prefigurare ? - Prevenire, mizerabilule.
Ştii că mă mut doar pentru bunica.
Pe care aş dori s-o cunosc, presupunând că nu ţi-e ruşine cu mine.
Nu mi-e ruşine cu tine. Îmi organizez viaţa.
- Tu auzi rahatul ăsta ? - Da.
N-aveţi nişte lopeţi de cumpărat, găgăuţelor ?
- Ba da. Vino, găgăuţă ! - Lopată !
Deci putem să lăsăm banii cu voi ?
- Doamne... - Sigur că da.
O să iau nişte chinezească pe drum, ca să nu mai găteşti.
Bun. Să mergem.
Zi şi tu.
Îţi dai seama că tocmai i-ai zis soţiei că n-ai încredere în ea.
Nu-i vorba de încredere, ci de simţul realităţii.
Dacă iei orice femeie de pe Pământ
şi-i arăţi o geantă cu aproape patru milioane de dolari în ea
şi pe urmă îi arăţi poza tipului cu care şi-o trage de 15 ani...
O să ia geanta.
- Şi tu ? Îţi "organizezi viaţa" ? - Ce e ?
Am multe responsabilităţi. Încerc doar să simplific.
Culcându-te cu o femeie care are un spărgător de gheaţă în gentuţă ?
- Foarte amuzant. - L-am văzut.
Are mânerul înfăşurat cu bandă izolatoare,
ca să nu alunece când e ud.
Tare mă gândesc să iau banii ăştia şi să plec din ţară.
- Dacă-i împărţim, vin cu tine. - Glumeam.
Eu, nu.
Dar mizeriile care-i ies din gură, uneori...
- N-o lua personal. - Cum să n-o iau personal ?
Eşti măritată cu un tip care a crescut în familii sociale.
- N-are cum să iasă bine. - Şi tu ?
- Ai crescut în aceleaşi condiţii. - Sunt mai bună ca el.
Dar tot mi-l închipui stând aici, cu lopata lui nou-nouţă,
întrebându-se unde au dispărut banii lui.
Spune-mi cum e chestia aia a ta cu microdoza.
Te interesează ? Te credeam mai mult genul "Cabernet şi-un somnifer".
Poate că asta am vrut să crezi.
Când o să te cunosc mai bine, îţi spun cum m-am lăsat de heroină.
- Serios ? - Pentru fiecare, liceul e altfel.
Deci care-i treaba cu ciupercile astea ?
În loc să-ţi spun, ce-ar fi să-ţi arăt ?
- Acum ? - Anthony nu e acasă.
Şi nerozii ăia o să sape la groapa aia toată noaptea.
- Îmi arăţi, pas cu pas ? - Ce-ar fi să facem paşii împreună ?
- Ai vorbit cu Hector ? - Nu.
Probabil că încă se bucură de faza cu "iubita".
Tot timpul cinei, am încercat să mă uit la ea pe furiş.
- Şi eu la fel. - Spărgător de gheaţă !
Deci cum procedăm ? Două lopeţi, cădiţă de plastic...
Ceva pentru înfăşurat banii, ca să nu se umezească.
- Folie de aluminiu ? - Nu coacem cartofi. Folie de plastic.
Facem un sendviş ?
- Pământul e mereu atât de tare ? - E iarnă, aşa că da.
- Cam doare. - Ai stat patru ani la închisoare.
- N-ai săpat niciodată o groapă ? - Închisoarea e pentru fătălăi.
- Eu am fost la pârnaie. - Sigur. "Inamicul public numărul 1".
- Nu te-au pus la muncă grea ? - Nu.
Eu eram la spălătorie.
Am început la încărcare, am avansat la cârpit şi cusut nasturi.
Arată-mi mâinile.
Parcă e şniţel de viţel.
- N-ai făcut niciodată muncă manuală. - Am fost mereu "creierul".
Dă-te la o parte.
- O să vomit ? - Nu, aia-i de la peyote.
Psilocibina acţionează blând.
Dar Mario şi Luigi de colo ? Le spunem ce facem ?
Pe trei la unu că nici nu observă.
- La o sută îmi dai trei ? - Da.
S-a făcut.
- Parcă-i ciment. - Ţi-am zis.
Am văzut undeva că groparii încălzesc pământul, ca să fie mai uşor.
- Nu-i o idee rea. - "Creierul".
Ne trebuie nişte surcele, ca să pornim focul.
- Simţi efectul ? - Nu prea.
- Vreau să spun ceva. - Da.
Îmi pare bine că eşti cumnata mea.
- Ăsta-i efectul. - Nu e drogul. Chiar îmi pare bine.
Îmi aminteşti de sora mea.
Nu ştiam că ai o soră. Unde e ?
Rebecca a murit demult.
- Accident de maşină. - Nu...
Da. A fost îngrozitor.
- Îi spuneai "Becky" ? - Da.
Nu-i plăcea deloc.
- Eram atât de rea cu ea ! - Tu ?
Da. Eu eram cea drăguţă, aşa că-i furam mereu prietenii.
- Te crezi mai drăguţă decât mine ? - Nu. Eram mai drăguţă decât Becky.
- Dar ai zis că îţi amintesc de ea. - Nu în felul ăla.
- Dar în ce fel ? - Eu aveam sâni, ea nu avea.
Am sâni.
Ce vrei să spui ?
Lorraine, eşti o femeie frumoasă. N-are legătură cu tine.
Când cu accidentul surorii tale... cine conducea ?
- De ce întrebi asta ? - Tu ai fost la volan, nu ?
Din cauza ta am murit.
- Tu nu eşti Becky ! - Răspunde-mi !
Eu conduceam, da, dar numai pentru că tu erai prea beată.
M-ai omorât ?!
Ţi s-a părut amuzant să tragi de volan
şi să joci leapşa cu un stâlp !
Erai sora mea mai mare ! Trebuia să ai grijă de mine !
- Erai cu doi ani mai mare ! - Nu-mi pasă !
Sigur, Becky, pleacă, aşa cum faci mereu !
Bună treabă ! Cred că ai fost la cercetaşi.
Nu, dar am fost agresat sexual.
- Serios ? - Da. O femeie mai în vârstă.
Pe atunci, însă, nu era un delict, ci mai degrabă o ocazie de a învăţa.
Ce faci, Hector ? Pe unde ai umblat ?
- Danny, am fost răpit ! - Ce ?!
Yvette şi nenorociţii ei de prieteni ruşi...
Sau poate că e altcineva. Poartă măşti.
- Vorbeşti serios ? - Foarte !
Ce au cu tine ?
E posibil să mă fi lăudat la Yvette cu pleaşca noastră.
- I-ai zis târfei ?! - Am crezut că e ceva între noi.
Ce este ?
Faza cu iubita lui Hector a luat o întorsătură.
- Cât vor ? - Vestea bună e că vor doar jumate.
- 1,9 ?! - Ne rămân 1,9.
Zi-le să se ducă să se spânzure.
Pare a fi "niet".
- Nu-i poţi lăsa să-l omoare. - Nu omoară nimeni pe nimeni.
E o negociere.
Ce ţi-am zis ?
Zi !
Au zis că mă taie în bucăţele şi mă dau la porcii lor.
Porci ? Cine creşte porci în Los Angeles ? E caz de amendă.
Danny, te rog ! Trebuie să faci ceva !
Mă sună cineva. Te sun eu.
O să sune înapoi.
Nu poţi să tot tragi de timp. Cât oferim ?
Mă gândesc la zece miare.
Ei cer 1,9 şi tu vii cu zece miare ?
- 12 ? - Danny !
12,5. Înseamnă o zi bună pentru un răufăcător mediu.
Şi pui rămăşag pe viaţa lui Hector ?
Ştiu că vorbesc ca unul dintre tâmpiţii care pun pariuri la noi,
dar simt că o să iasă bine.
- Îmi pare rău. - Pentru ce-ţi pare rău ?
Sunt terapeut psihedelic autorizat şi nu mi-am făcut treaba.
- Nu eşti autorizată să faci nimic. - Mai important...
Becky te iartă.
Ce ?!
A venit la mine. Mi-a zis că accidentul a fost din vina ei.
- Nu te juca cu mine, Lorraine. - Nu mă joc.
Şi a zis că băieţii nu te plăceau fiindcă erai drăguţă.
Ci fiindcă prestai oral atât de bine, de parcă era leacul pentru cancer.
Bine !
- Ai extinctor ? - Ce naiba ?
Cum se poate să nu ştii ?
- Ai furtun ? - E frumos !
Biblic.
Chestia aia verde, ca un şarpe !
Avem furtun. Îl foloseşte grădinarul.
- Găseşte-l ! Unde e ? - Nu ştiu.
Doamne ! Caută-l !
- Da... - Fir-ar...
- Uite-l ! L-am găsit. - Grăbeşte-te !
- E murdar ca naiba aici ! - Ce faci ?
S-a încurcat în jurul unei pietre !
- Bine ! - Haide !
Foloseşte degetul mare !
- Poftim ? - Pune degetul mare la gaură !
- Ce naiba spui ? - Ca să ai jet !
- Nu ştiu ce naiba vrei să zici. - Dă-l încoace !
Îţi vine să crezi că ăla e partenerul meu de viaţă ?
Bine.
- Bine... Da. - Da.
Deşteaptă chestie.
Aţi terminat cu groapa ?
- Da, Lorraine, am terminat cu groapa. - Ce-o să se întâmple cu Hector ?
- Aştept să mai sune. - Şi dacă nu mai sună ?
Îl iubesc, dar... dispare problema.
- Nu vorbeşti serios. - Ce mă citeşti !
Fac doar pe durul, fiindcă mi se rupe sufletul.
Apropo, vă mulţumesc că aţi rămas calme în toată tevatura asta.
Ce-i asta ?
O să-ţi spun când n-o să ţi se mai topească faţa.
Ce mai e ?
Drace !
Slavă cerului !
- Mie-mi spui ? - Ţi-au dat drumul ?
- Am evadat. - Cum ?
M-au lăsat singur destul cât să tai banda
de marginea unui banc metalic de lucru.
Şi partea cea mai bună ?
Ticăloşii ăia comunişti au lăsat uşa din spate descuiată.
- Băga-mi-aş... - I-ai adus direct la noi.
- Da. - Nu. Am evadat.
Uite !
Ar putea fi Amazon, FedEx.
- Câţi sunt ? - Nu ştiu. Opt, nouă ?
- Înarmaţi ? - Din greu.
Ce scrie ?
"Aduceţi toţi banii afară sau muriţi."
Dumnezeule !
Nu prea e loc de negociere.
Bună, Anthony. Cum e ?
Vrei să vii acasă ?
Îmi pare rău că Justin se poartă urât cu tine,
dar va trebui să reuşiţi să vă înţelegeţi.
Ia o furculiţă şi înţeapă-l şi tu. Trebuie să închid. Rămâi acolo !
Mami te iubeşte.
- Dumnezeule ! - D. !
Ce o să faci ?
- Pe cine suni ? - Pe poliţistul meu preferat.
Carl ! Danny Colavito.
Cum i-ar plăcea Ligii Sportive a poliţiei
să facă un milion de dolari în bancnote mici, nemarcate ?
Aş recomanda să ne lăsăm la podea.
Armă !
"Creierul".
E agentul tău de pariuri preferat. Sună-mă !