-Hvilken tid sagde du? -Fem i tolv.
-Var det, da de døde? -Da startede branden.
Ifølge avisen blev udgangene blokeret bevidst.
-Hvor mange døde? -Det har de ikke meddelt.
Fandens!
-Mike, nu går vi. -Nej, jeg skal gøre det her.
Kom nu, vi skrider!
Mike, er du okay? Lad mig se.
-Mine øjne. Jeg kan ikke se. -Mike, jeg er lige her.
Mike!
Tom! Andy! Hallo!
Jeg vaskede dit tøj i sidste uge. Alt bortset fra din lilla trøje.
Den dufter stadig af din parfume.
Jeg savner dig meget.
Jeg har lige købt scooteren.
Endelig. Jeg har pillet ved den. Jeg byttede til et 500 Watt batteri.
Jeg ved, hvad du tænker.
Jeg burde spare op til dårlige tider.
Men jeg ved, du ønsker, at jeg er lykkelig.
Jeg...
Hvad? Hvor blev du af?
Fandens.
Jeg må køre trådløst.
RESERVERET PARKERING DEKANEN
-Hej, Brian. -Hej, Alice.
Mokka?
Ja.
Vil du smage?
Jeg vil ikke drikke dit savl.
Okay.
-Næste gang. -Hvad så?
Vil du undgå at savle? Køre scooter med to kaffe?
Eller... vil du invitere på morgenmad?
Godmorgen.
Kom I hertil sammen?
Du kom fem sekunder efter hende. Så kørte I i elevator sammen, ikke?
-Skal du ikke arbejde? -Jeg kan ikke. Jeg uploader.
Hvis jeg ser på skærmen. tager det længere tid.
Det stemmer.
Alice, hvad har du gang i? Den der hjerteting?
-Hjertefrekvenskontrol. En app. -Den har altså et navn nu.
Det er, hvad jeg har noget. Det kræver meget testning.
12 måneder til den bliver publiceret.
Virkelig? Sidste chance for at komme med på årets teknikmesse.
Mit stipendium hænger i en tynd tråd.
Det er værre, at vi ikke dominerer.
-Succes og penge er ikke alt, Sysop. -Sig det til denne blodsuger.
Hvad?
-Hej, hvad arbejder du på? -Åh, ikke noget interessant.
-Han skjuler noget. -Er det mig, der er selvisk?
-Er det virtuel virkelighed? -Forstærket virkelighed. Der er forskel.
-Vi skal i baren. Det er fredag. -Ja, og der er happy hour.
Jeg har set dig til "happy hour". Alt for "happy".
-Alle ved, hvordan det ender. -Ja.
Meget fristende, men jeg vil teste den her trådløst.
-Jeg skal have stedet for mig selv. -Og den gamle bygning, hvor jeg jogger?
-Hvorfor jogger du ikke i parker? -For at teste hjerteappen.
-Stedet er altid tomt. -Der er også godt at bolle.
Det har jeg hørt. Ingen kommer der efter at ham gutten fik stød der.
Pedellen. Han døde for nogle år siden.
Det siges, at hans øjne fløj ud, da stødet gik gennem kroppen.
Skideuhyggeligt. Nogle siger, at de stadig kan høre ham skrige.
-Skulle det skræmme os? -Hvis jeg hører dig skrige eller jamre...
bliver jeg traumatiseret for evigt. Du ved, hvor vi er. Held og lykke.
Vi ses.
Hallo?
Noget magnetisk...
Hallo?
Hvem er det?
Hvordan mon det føles at sin kæreste dø?
Andrew har lige forladt. Det kan jeg ikke komme mig over.
-Hvad skete der? -Ingenting.
Da han opnåede sit mål, mente han, at han fortjente en bedre. Han skred.
Jeg tænkte på Brian.
Selvfølgelig. Hvorfor skulle du tænke på mig?
Det er tiende gang, du fortæller om Andrew.
-Jeg kan det udenad. -Okay.
Brian kørte, da uheldet skete.
Det sneede åbenbart den aften.
Ellen bad ham bad ham køre dagen efter.
Han kørte dem hjem. Vejen var isglat.
Bilen skred ud i et sving og faldt ned ad en klippe.
-Du godeste. -Ja.
Hun døde på stedet. Han overlevede.
-Det er det, der plager ham. -Stakkels mand.
Husk, at han er hårdt medtaget.
Hej!
Er du rigtig klog? Du har stjålet fra Instituttet.
Den lå der jo bare. Jeg var nødt til det.
-Der er noget underligt ved den. -Fordi din mobil fløj ned fra bordet?
Nej... Jo, men der skete mere.
-Hvad mener du? -Det var som... et nærvær.
Jeg tror, at enheden reagerede på det.
Se lige her. Jeg slog adressen op.
Hjemsøgt fabrik. To forskere døde under et eksperiment.
-For fanden da. -Ja.
Øjeblik. Mener du, at du har fundet verdens dyreste Ouija-bræt?
-Jeg ved det ikke. -Og det, du følte, var en ånd?
-Aner det ikke, Sy. -Det er muligt.
Muligt...? A: De eksisterer ikke. B: De eksisterer fandeme ikke.
Det var ikke mig, der talte om en skrigende pedel.
Det er jo en moderne skrøne. Det betyder ikke, at den er sand.
-Vi er ingeniører, forskere. -Nemlig.
-Er du ikke nysgerrig? -Læg den tilbage.
-Hvorfor? Det kan være en opdagelse. -Noget uforklarligt. Men et spøgelse?
Det er en tvetydig term. Vi ved ikke, hvad det er, men vi kan bevise dets eksistens.
Forsøge at forklare det. Det kan være en ukendt energi
eller noget fra et parallelt univers.
Vi må stoppe nu. Jeg bryder mig ikke om det.
Vi tror ikke på et liv efter dette, vel? Man piller ikke ved den åndelige verden.
Jeg tror på spøgelser. Det er ikke energier. Jeg tror, de er døde mennesker.
"Hvis der er noget underligt... der foregår her."
Det er ikke morsomt. To døde på grund af noget, man ikke kan forklare eller forstå.
Brian, vær nu sød...
Godt... Jeg lægger den tilbage.
Hallo?
Hvorfor virker du ikke?
Kom nu.
-Hej! -Hej.
Jeg så dig ikke på Instituttet, og du tog ikke telefonen.
Jeg datede en rig og forkælet fyr.
En dag... skændtes vi, og...
Det svin slog mig. Det gjorde meget ondt.
Mine forældre sagde, at det sikkert var min egen skyld.
Jeg kan nemlig godt hidse mig op.
-Hvad gjorde du så? -Jeg stak af og så mig aldrig tilbage.
Det er ikke det samme. Jeg tog ikke samme beslutning som dig, eller undskyldte.
Forsøger du at undskylde nu?
-Måske. -Sådan fungerer ånder ikke.
De er her, fordi de har uafsluttede ting.
Ingen teknologi kan bringe hende tilbage, hvis hun er gået videre.
Jeg tror, at hvis hun ikke er her, så var hun lykkelig med dig.
Der er intet at tilgive.
Hvordan kan du være så sikker på det?
Hvorfor ved du pludselig så meget om åndeverdenen?
Hvad? Det her?
Der sker ikke noget, mens vi er her.
Hvad?
Da jeg kom hertil, lejede jeg et værelse hos Keira.
Bogreolen var der, men det var Keiras mors.
Første gang jeg så bogen på gulvet, gjorde jeg ligesom dig.
-Vender den altid tilbage? -Nogen lægger den der.
-Et spøgelse? En død? -Andre idéer?
En energi fra en anden dimension, som er interesseret i børnebøger?
-Vent, ved Keira det? -Nej.
-Har du ikke sagt det? -At en død slægtning roder i bøgerne?
Du kan begynde med at bede hende sætte lejen ned.
-Han har en pointe. -Det er ikke morsomt.
Okay, jeg tror dig. Vi tester maskinen og ser, hvad der sker.
-I huset? -Ja, er det en spøgelsesdetektor...
...er det det bedste sted at teste den.
Du var bekymret over dit stipendium. Det her kan forandre dit liv.
Og vores... og andres liv. Folk, vi ikke engang kender.
Vi kan ændre historien. Jeg stemmer for.
Alice, din roommate er harmløs. Det er det bedste sted.
Det er som et laboratorium... som er paranormalt.
Lov mig, at hvis nogen kommer til skade, så stopper vi. Okay?
Okay. 20.00, 29. september.
Jeg er Sysop Chen og er her med Alice Ortiz de Leon og Brian Douglas.
I dag tester vi dette udstyr. En spøgelsesdetektor.
Ja, det er mig, der siger det, men der er sket mærkeligere ting.
Brian har været på Alices værelse længe, men de har ikke kysset.
Hej, Alice! Skal vi lade lyset være tændt?
Vi holder os til rutinerne. Der er altid mørkt på dette tidspunkt.
Tre, to, en.
Okay.
-Skal jeg gå? -Det er mit hus. Det kender mig.
-Sikker? -Jeg har gjort det hundrede gange.
Tag den her. Mærker du noget usædvanligt, siger du "kringle".
-Så slukker vi med det samme. -En perfekt kode til S og M.
Ja, alt for din skyld. Alice, Alice, Alice!
-Vær nu forsigtig. -Ja.
-Kan du høre mig? -Ja.
Jeg er lige her.
-Nå? -Bogen er der stadig.
Jeg stiller den på plads.
-Og? -Intet endnu.
Der sker ingenting. Kom tilbage.
Brian.
Vent... Der er noget nu.
Alice?
Alice, kan du høre mig? Vi har mistet dig.
-Hvor blev hun af? -Det giver ingen mening.
Sig noget!
-Fandens, jeg går ind. -Vent, Brian!
Kringle.
Alice.
Hallo! Der er en masse aktivitet nu.
Hallo! Ud derfra... nu!
Vi går.
For fanden da!
Brian?
-Vent. -Hvad er der?
-Lad mig hjælpe dig. -Hvorfor?
-Jeg har det fint, Alice. -Vær nu ikke en baby.
Okay.
-Jeg har det fint. -Men du ligner lort.
Brian! Hvor er Panodilerne?
-Hej! -Godmorgen!
-Hvad er klokken? -Det vil du ikke vide.
Hvordan har du det?
Det gør stadig ondt. Du skulle have set den anden fyr.
Du... Vi er nødt til at prøve igen.
Du lovede, at hvis noget gik galt, skulle vi stoppe.
-Det er kun en skramme. -Det føles mere som en advarsel.
-Vi stopper her. -Hvorfor skulle det...
De har ingen idé om, hvem eller hvad der dræbte ham.
Det var helt sikkert ikke en ulykke.
-Maskinen gør dem vrede. -Spøgelserne har aldrig været grove.
Ikke før vi tændte for udstyret.
Vi må finde ud af hvorfor.
Mr Turner?
Hvem er I?
-Journalister? -Nej.
Youtubere? Instagrammere? Fjolser?
Nej. Vi er fra Instituttet. ITT.
Jaså.
Så skal I gå nu. Jeg vil ikke have noget med det sted at gøre.
Vi fandt dit udstyr.
Skoene.
-Jeg er Brian. Det er Alice og Sysop. -Hvad er det for navne?
Brian? Det er keltisk, betyder modig. Men alle kan hedde det.
Sysop står for systemoperatør.
Er det jeres arbejde? Computeringeniører?
Nej, jeg laver en app til mobiler.
I er alle topstuderende, og I er her, fordi...
A: I ved ikke, hvad udstyret skal bruges til.
B: I sidder i lort til halsen. Undskyld sproget.
Altså... vi er ret tæt på B.
Instituttet var en facade for regeringen under den kolde krig.
De udviklede ny teknik.
Ting, som stadig lyder som science fiction i dag.
Vi arbejdede blandt andet med radar, da der skete noget uventet.
Et elektromagnetisk udslag, et nærvær af en ikke synlig eller nærliggende kilde.
-Et spøgelse? -Måske.
Men det interagerede med omgivelserne og med os.
Hvad skete der?
De elektromagnetiske stråler ramte den og gjorde den rasende.
Vi besluttede at ignorere den... Jeg besluttede det.
-Og vi måtte bøde for det. -Vi må stoppe med det samme.
Hver gang vi tænder udstyret, udsætter vi os for fare.
Hvis vi da ikke... gør det ubemærket.
Jeg kan modificere strålingen. Digitalisere den.
Så vil ingen opdage jer. I kan gøre hvad som helst med dataene.
Vi vil kunne se virkelige spøgelser på vores telefoner.
Vi kan modtage data og forvandle dem til videosignaler.
Den der er fra 70'erne.
Mener I, at den kan registrere, sende og modtage signaler i realtid?
Ja, med min terrabyte-sender.
-Jeg er med. -Lover I at tie, er jeg også med.
Godt, men... hvis vi skal gøre det...
Det er tid til, at I får en snak om huslejen.
Er det her til det infrarøde? Sidst havde vi næsten intet signal.
-Sy! Sy? -Ikke nu.
-Er det sandt? -Ja.
-Er du sikker på, at de ikke er høje? -Hvad? Selvfølgelig ikke.
-Jeg vil give alt for at møde mor igen. -Vi ved ikke, om det er hende.
Men er der en bedre grund til at afprøve den her?
Okay, jeg har parret mobilen og VR-brillerne.
Det her er attenuatoren. Den får systemet til at fungere i det laveste område.
Du kan se spøgelser, men de kan ikke se dig.
-Vildt. Er I sikre på, at det fungerer? -Det et mit system. Det fungerer.
-Men... vær forsigtig. -Vær ikke bange.
Jeg har installeret en app, som du kan styre forløbet med.
Hvis noget kommer tæt på dig... du ved.
-Nu føler jeg mig meget tryggere. -Så kører vi.
Okay, jeg har billede og lyd.
Må jeg få den?
-Husk det nu... "kringle". -Ja. Tak.
Tag det roligt, Brian.
-Du kendte altså ikke til det her? -Nej.
Min... mor og jeg skiltes ikke som venner.
Jeg har nok altid følt hendes nærvær her.
Det var sikkert derfor, jeg lejede værelset.
-Brian, temperaturen falder. -Jeg kan ikke se noget.
Kan du se en mørk skikkelse?
Det er bare en frakke.
-Det skal være der. -Det her virker måske ikke.
Okay, kom tilbage.
Hvad er der i vejen?
Mor?
Nej, Keira!
Vent!
Mor?
-Her kommer belønningen! -Nu skal vi være fulde.
En lille spøgelsesskål? Skål!
-Jeg elsker den sang. -Så op med dig.
Kom nu!
Så jeg har en gammel dame hjemme hos mig.
Ja, det lader til det.
Hvad så nu?
-Skal jeg spørge? -Nej.
Jeg kan forstærke signalet fra enheden. Som et wi-fi-netværk.
Jeg forbedrer appen, og så vil vi kunne se spøgelser i vores telefoner.
-Jeg ved snart ikke. -Vi bliver rige.
Apparition tilgængelig på Playstore.
-Apparition? -Markedsføring er ikke lige mig.
Men det er ikke sagen. Tiden går, og vi kan ikke stoppe nu.
Hvis vi ikke udnytter muligheden, vil andre gøre det.
Vi er ikke parate til at teste appen endnu.
Hvad gør vi, når vi får kontakt med mere end et spøgelse?
-Hvad er oddsene for det? -At der er mere end én død?
Jeg startede her, fordi jeg ville skabe mageløs teknologi.
Ting, der kan forandre verden. Det kan det her.
Hvis næste niveau indebærer flere objekter, så er det bare sådan.
Fint. Hvor skal vi teste den?
Fabrikken var besat i flere uger under strejken. Der var familier.
Ejeren valgte at tænde ild i kælderen for at ryge dem ud.
Men de blev fanget derinde. De blev brændt levende.
-Hvor mange? -Jeg hackede mig til svaret.
-53 personer. -55. Glem ikke Mikes venner.
Ja, ja. Det er det eneste sted, vi kan gøre det. Jeg løber risikoen.
-Mislykkes det, angriber spøgelser os. -Ja, hvis han er heldig.
-Hvorfor skulle det gå galt? -Vi har jo lige fundet det.
Ja, I fik, hvad I ville. Så nu kan I ikke bare stoppe.
Vi vil bare undgå unødvendige risici.
-Det her skylder I mig. -Det var din egen beslutning.
-Du har kun bidraget med emotionel støtte. -Tror du det?
-Hvad synes du? -Jeg gav jer det første spøgelse.
Jeg har taget mig af jer fra starten. Det gør mig til den klogeste.
Maskinen er i tasken. Pøj-pøj.
Den skal sidde her.
Hvad?
Sysop, hvad fanden?
Brian.
Mike?
Mike, det er mig, Alice.
Mike?
ADVARSEL HØJSPÆNDING
Brian. Hvis noget går galt, skal du vide, at...
-Hvad? Bliver du følelsesladet? -Hvad? Nej, makker.
Jeg ville sige, at jeg har alt parat til at blive uploadet på webben.
Se, et klik væk.
STOR FABRIKSBRAND
Hvad laver du her?
Hvad er der sket med dig?
Jeg tror, jeg har begået en fejl.
Jeg håbede, du ville hjælpe mig med at stoppe mine venner, men...
...men du stoppede ikke.
-Det gjorde jeg. -Da dine venner blev dræbt?
Du kunne have ødelagt maskinen, men du lod den blive der.
Du håbede, at en ung vildbasse ville gøre det, du ikke turde.
Så du kunne møde dine forældre igen, ikke?
Og min søster. Alle døde i den brand.
Nu er mine venner i fare. Vil du hjælpe mig?
Jeg forstår det ikke. Spøgelset i dit hus er ufarligt.
Tror du, de er i mit hus?
-Vi må stoppe dem nu. -Ja.
Du forstår det ikke. Det her er grunden til, at jeg stoppede.
Det gavnede mobilselskabet, at fabrikken lukkede. De opsatte antenner der.
-Det forstyrrer signalerne. -Senderen og attenuatoren fungerede ikke.
Kan systemet bryde sammen?
Hvorfor pokker svarer de ikke?
Er du okay?
-Hvad er klokken? -23.15.
Hjælp mig med det her.
-Klar? -Jep.
Vis vej.
-Kan du høre mig? -Ja.
-Er du okay? -Ja, men her er skidekoldt.
Brian, der er noget galt.
Jeg ser ingenting.
-Var det dig? -Nej.
-Kommer du? -Jeg er nødt til at slukke for den.
Her.
Hent mine venner.
-Er du okay? -Ja, det går fint.
-Er du sikker? -Ja.
-Kan du se noget? -Nej.
Hallo! Brian!
Sysop!
-Hvad nu? Hvorfor kan vi ikke se dem? -Jeg ved det ikke, Sy.
Vi burde måske gå.
Jep, nu går vi.
Hvad fanden?
Kors i røven!
Hjælp mig, Sy!
Jeg er ked af det her.
-Hvad var det? -Vi må finde en anden udgang.
-Hvor er de? -Aner det ikke.
Hvad fanden?
Sy?
Sysop!
Rør dig ikke.
De har omringet os.
-Det er jo umuligt. -Hvad gjorde du?
Ingenting.
-For satan da! -Sy, vent! Sy!
Sysop!
Hej...
I burde ikke være her.
Vi dræber ham.
Hjælp!
Hjælp mig!
Dræb...
Alice?
Alice!
Vi skal ud herfra.
Hvad?
Hvor blev du af?
Nej...
Kom nu.
For helvede!
Brian.
-Hej, pige, hvad så? -Hej.
Ved du, hvem Sysop Chen er?
-Jeg har fået en mail... -Alle på Instituttet har fået spammail.
-Har nogen åbnet den? -Ja, jeg har.
-Hvad er det? -En mærkelig app. Et tomt interface.
En slags spøgelsesdetektor. Intet i appen ser ud til at fungere.
Åh... cool.