SZEÁNSZ VELENCÉBEN
VELENCE, OLASZORSZÁG – 1947
Signor Poirot, a sütemények!
Íme a tojások, signore.
- Poirot! - Poirot!
Poirot, segítsen!
A szüleim rejtélyes módon elhunytak.
Nem sokra rá a bátyám is.
Az orvosunk nem érti.
Monsieur! Félek, hogy meghalok.
Átok ül rajtunk?
Mit mondtam?
Ha megint hozzáér, nem marad keze!
Elnézést, uram!
Signor Poirot, beszélnem kell magával, sürgősen!
Uram!
Itt egy hölgy.
Sürgős ügyben jött Velencébe.
Állítólag a barátja.
Nincsen barátom.
Tudta, hogy ezt mondja.
Ezért ezt küldte.
Az írónő!
Fiatalúr! A mama itthon van?
A testőröm csupán teszi a dolgát.
Csak a pékárus jöhet, napi kétszer.
Napi kétszer?
Ismer engem. Vacsoráig csak almát eszem.
Istenem, de csodás!
Az egész csupa csoki!
Hercule Poirot tényleg visszavonult.
Öregurasan él, a négy fal között.
Rémes helyett krémes.
Én elégedett vagyok.
Nem.
Ez boldogság, nem elégedettség.
Íróként már csak tudom.
Ráadásul Velencében bujkál.
Ez a hely közkincs, ami az enyészeté lesz.
Mint az elméje, ha eltunyul.
Tudok találó hasonlatokat mondani.
Én vagyok a világ legjobb írója.
Vagyis voltam.
A 30 könyvemből 27 siker lett.
A kritikusok szerint az utolsó három súlytalan volt.
Ariadne Oliver, örülök, hogy látom.
Jöjjön velem!
Életet kell lehelnünk az életébe.
Jól van.
Nem hallotta? Sürgős a dolog.
Nem maga az első, aki el akar csábítani egy ellenállhatatlan üggyel.
Ez nem egy sima ügy. Annál kacifántosabb.
Tényleg a kis világában él. Tudja, milyen nap van?
Kacifántosabb?
Boldog halloweent!
A hangos amerikai zene és a rémes csoki mellé
elhoztuk ide a halloweent is.
Lesz ma egy mulatság.
Hahó, gyerekek! Amerika boldog halloweent kíván!
Boldog halloweent! Jó mulatást!
Poirot, találtam valamit. Valakit.
Egész érthetetlen.
Akárhonnan nézem, hiába, nem jövök rá a nyitjára.
Maga forgat valamit a fejében.
„Az istentelen Ms. Reynolds.”
Valami spiritiszta, vagyis médium.
„Joyce Reynolds szabadlábon.
„Ő az utolsó nő, akire a büntetést
„az 1735-ös boszorkánytörvény alapján szabták ki.”
Egy csomó ilyen médiumot láttam már. Szánalmas szélhámosokat.
Aztán jött ő.
Elképesztő.
Én mondom magának, Ms. Reynolds szeánszán
voltak furcsaságok.
Trükkök.
Nincs nálam okosabb, de én sem értem.
Talán majd maga.
Muszáj, hogy kifundálja a turpisságot,
vagy istenemre, én is hinni fogok benne.
Szúrja ki a csalást!
Jöjjön el az árvák mulatságára!
Utána pedig részt vehetünk egy szeánszon.
- Mulatság lesz! - Randevúra viszed?
Jó szórakozást, gyerekek! Nem kell berezelni.
Itt volnánk.
Palazzo Lacrime dei Giovani.
Velencében van egy mondás.
„Minden ház kísértetjárta
„vagy elátkozott.”
Készen álltok, gyerekek?
Igen!
Sok-sok évvel ezelőtt
ez a palazzo árvaház volt.
Jó orvosok és jó nővérek gondoskodtak jó gyerekekről.
Aztán jött a pestis.
A járványoktól megriadnak az emberek.
És riadtukban szörnyű dolgokat tesznek.
Nem ijesztő ez a gyermekeknek?
Így kevésbé ijesztő az élet.
A gyerekek hamar rájöttek, hogy egyedül maradtak.
Rájuk zárták a kaput, hogy odavesszenek.
Éheztek, kiáltoztak, kaparták a falat.
Úgy tartják, hogy még ma is bujkálnak itt gyerekek.
És várják a többi gyereket.
Legyetek óvatosak,
mert bosszút akarnak állni az orvosokon és nővéreken,
akik a sorsukra hagyták őket.
Figyeljétek a gyermekek vendettájának a jelét!
Itt senki sem orvos, ugye?
Nem!
Vagy nővér?
- Nem. - Nem?
Akkor azt hiszem, nyugodtan kezdődhet a mulatság!
Ne! Nem futunk!
EDGAR ALLAN POE REJTELMES ÉS MISZTIKUS TÖRTÉNETEK
Leopold!
Itt mulat mindenki körülötted, mégis a könyvbe temetkezel.
Nem akarsz kivételesen te is játszani?
A játék komolytalan.
Horrortörténet kell olvasni.
Nem igaz, Ms. Olga?
Nem kérsz süteményt?
Az az árváknak van.
Benézek apához.
Nem szereti a partikat.
Apácavész!
Ms. Oliver, annyira örülök, hogy itt van! Maga a kedvenc íróm.
A történetei miatt remélem, hogy a rossz megbűnhődik.
Egy regényben minden olyan kerek. Az életben nem.
Bonsoir!
Minden rendben?
Félek a magasban.
Értem. És sötét is van, igaz?
Ő a házigazdánk?
- Ez az én házam. - A híres szoprán, Rowena Drake.
A fenséges, csillogó díva.
Mégis itt lakik.
Hova tűnt a pénze?
Mindenkit, aki valaha itt élt, valamilyen tragédia ért.
Legalábbis így tartják.
A gyermekek vendettája.
Ha egy gyermek árnyéka tűnik fel a falon, jön a sorscsapás.
A lányával így volt.
Felőle kell ma hallanunk.
Ő az elveszett, túlvilági lány.
Nem hiszek az ilyesmiben.
Majd meglátjuk.
Drágám, minden rendben lesz.
Ms. Rowena, megint beázunk!
Apa!
Minden rendben?
A gyógyszered?
Nem kell.
Egy kis puncs?
Elmehetünk, ha szeretnél.
Nem kell.
Megígértem neki, hogy maradok.
Jó.
Már nagyon várom a szeánszot.
Nagy örömöt szerez a gyermekeknek, madame.
A felnőtteknek is.
Van kedve beszállni, Monsieur Poirot? Jó mókának tűnik.
A móka nem nekem való.
Örömmel teszem.
Rég nem hallottunk nevetést a házban.
Igazán különleges ez a palazzo.
A magáé lehet.
Nincs pénzem felújítani. Látni sem bírom.
Senki sem hajlandó megvenni, mert ugye...
Istenem, ne!
Bocsásson meg!
Azt reméltem, hogy a sok vidámságot látva majd kevésbé fáj.
Ms. Rowena!
Igen?
Megjött a vendége.
Te jó ég, de izgulok!
Hisz a médiumokban?
A ház miatt igen.
Hangokat hallok.
Suttogást.
Sírást.
A lányom mindig későig fennmaradt. És beszélt.
Azt hittem, a babáihoz.
Szegény lányom!
Ha hallhatnám a hangját!
Csak egy szót.
Mindenemet odaadnám Ms. Reynoldsnak.
Ez nagyon szomorú lesz.
Ms. Reynolds!
Mindent előkészítettünk a szalonban.
Ahogy a segédje kérte.
Milyen nagy itt a hangzavar!
A gyerekek elmennek, mire elkezdjük.
Sokan vannak.
Mindenütt.
Szörnyű emlékek.
A lánya szobája a harmadikon volt.
Ezt honnan...?
Csinálhatnánk ott?
Hogyne.
Ariadne Oliver.
Az én nemezisem.
Milyen az élet! Az istentelen Joyce Reynolds.
Ezt az újságírók aggatták rám.
De nincs ínyemre.
Bonsoir, madame, bevallom, azt gondoltam, kegyed...
Mesterkélt? Nevetséges?
Egy vén banya?
Igen, ez a tökéletes szó.
A banya, igen, banya.
Nem én választottam ezt az életet.
Csak egy egyszerű médium vagyok. Semmi különös.
Nem vagyok se nagy, se kicsi, se pedig érdekes.
De tudok beszélni a holtakkal.
Maga ki?
Én Hercule Poirot vagyok.
Csak volt Hercule Poirot.
A nagy detektív.
Maga igenis különös. Egy híresség.
Én volnék a következő ügye?
Már nincsenek ügyeim.
Azért jött ide, hogy hiteltelenítsen.
Nem ezért hozta el önt a nagy írónő?
Ms. Oliver kérésére jöttem.
Kísérti őt ez a kísértethistória.
Bevallom,
engem világéletemben taszítottak a magafajták.
Hogy érti?
A haszonlesők, akik a gyengéken élősködnek.
Nem hiszi, hogy a lélek a halál után is megmarad?
Már nem hiszek.
Milyen szomorú!
Igen, az igazság gyakran szomorú.
Ne értsen félre,
boldogan fogadnám
bármilyen valós jelét annak, hogy léteznek szellemek,
hiszen ha van szellem, akkor van lélek.
Ha van lélek, van Isten, aki teremtette,
és ha van Isten, akkor van minden.
Vagyis rend, igazság.
De túl sokat láttam a világból.
Számtalan bűntényt, két háborút.
Az emberi közöny keserű gonoszságát. Ezért azt mondom, nem.
Se Isten, se szellemek.
Se médiumok, akik beszélnek velük.
Hogy is mondta?
Mintha nem lenne elég dolgom!
Nem jó sötétedés után itt lenni.
Nem zavarnak minket.
Kik?
Mi van sötétedés után?
Nos, még mindig sarlatán?
A beázástól meggyengült plafon beszakadt a dübörgő lábak alatt.
És az időzítés, az smafu?
Ms. Alicia szobája idefent van.
Megtudhatnám, hogy halt meg a lány?
Az erkélyről a vízbe...
- Belefulladt. - Leugrott?
Nem tehetett róla. Belehajszolták.
Mrs. Szeminov!
Akkor mi történt?
Maga kezelte. Láthatta.
Várjon, kérem!
Ki járt ma a szobában?
Ms. Reynolds vagy a segédje?
Senki. Csak nálam van kulcs.
Ms. Alicia halála óta más nem járt bent.
Néha port törlök, és ránézek Harryre.
Ki az a Harry?
A barátja.
Ő volt a bizalmasa.
A haláleset előtt beszélt is.
Most csak vijjog.
Minden úgy van, ahogy Ms. Alicia hagyta.
Semmit sem szabad elmozdítanom.
Ms. Rowenával elválaszthatatlanok voltak.
- Úgyse kapsz el! - Dehogynem!
A palazzo volt a paradicsomuk.
Csak egy-egy hetük volt a fellépések között.
De Aliciának társául szegődtek a gyerekek szellemei.
Gyönyörű lány cseperedett belőle.
Megismerkedett egy séffel, Maxime-mal.
Gyorsan eljegyezték egymást.
Egymásba bolondultak.
Aztán összevesztek a vőlegényével.
Visszaköltözött a palazzóba.
Akkor kezdte látni a gyerekeket.
Ki akarták őt sajátítani.
Az utolsó hetekben az ágyában szenvedett.
Rémképeket látott.
Árnyakat.
Azt mondta, a gyermekek hívják őt.
Hogy maradjon itt, velük.
Belebolondult.
Ms. Rowena el sem mozdult mellőle.
Könyörgött a szellemeknek, hogy ne bántsák.
De hiába.
Megjelölték.
A gyermekek vendettája.
A rendőrök szerint a zuhanás okozta.
A zuhanás!
Figyelünk.
Ez a nő meg akarja bolygatni Alicia lelkét.
Figyelünk.
Én mondom, monsieur, ez nem helyes.
Szembemegy a természettel, Istennel.
Valakinek meg kell fizetnie.
Figyelünk.
Sok fájdalmat érzékelek.
Baba.
Igen!
Ő Baba nyuszi.
Maxime, ne!
„Maxime, a palazzóban várom 10-kor. Fontos hírek Alicia Drake-ről.”
- Meghívtak. - Én nem.
Folyton ki akar dobni.
De sose sikerül.
Érdekel, mit lehet megtudni.
Mondja a menyasszonyának!
Fél évet várt Alicia halála után.
A hölgy dúsgazdag.
Tősgyökeres arisztokrata.
Lett egy bisztróm a Madison Avenue-n.
Igazi New York-i leszek, méghozzá gazdag.
Hisz csak úgy van értelme.
Ha eljön, kap egy hot dogot.
Kidobjam?
Rajta!
Csak ürügyre várok.
Csináljon, amit akar, Maxime! Ahogy mindig.
Én is elvesztettem őt.
Hányan vagyunk? Tízen?
Nem tudom. Tizenkét szék elég lesz.
Telt ház.
Szeánsz? Szűzanyám, segíts! Tényleg ez lesz?
Egy írógép.
Semmi szellemtábla? Vagy kristálygömb?
Afféle gépíróként tekintek magamra.
A hangok üzennek...
én pedig lejegyzem.
Leopold, menj inkább olvasni a könyvtárszobába!
Látni akarom Aliciát.
Jóban voltunk.
Nem félsz a szellemektől?
Sűrűn beszélek szellemekkel.
Igazán?
Csalónak tartják magát.
Ne érjenek hozzám, amíg transzban vagyok!
Alicia Drake,
ha minden igaz, te szóltál hozzám.
Túl sok a szellem.
Ez a ház tele van holtakkal.
Vannak lelkek, amik itt rekedtek.
Leálljunk?
Ne.
Ha valaki szólna hozzánk, mi itt vagyunk.
Figyelünk.
Szellemek, hiába szoktatok kiáltozni. Senki se hallja meg.
De mi most igen.
Alicia Drake,
találd meg a hangod!
Hirtelen hideg lett. Érzik a huzatot?
Ha itt vagy, jelezz Y-nal!
„Y.”
Itt van.
Nem ért az írógéphez.
Ne legyenek bolondok!
Ez nem helyes. Nagyon nem az.
Ki van itt? Alicia Drake?
Figyelünk.
Itt vagyunk.
Figyelünk.
Most van mindenszentek.
Közel vagy.
A szellemed közel van.
Tisztán hallunk.
Alicia!
A, mint Alicia.
Alicia, érzem a fájdalmadat.
Tényleg fáj? Kérlek, áruld el!
Ha bántottak, küldj Y-t!
- Igen! - Nem!
Várja ki a végét!
Nem! Inkább ismerkedjünk meg a cinkostárssal,
aki a kéménybe bújt!
Nicholas, jól vagy?
Megvagyok.
Nicholas, a második segéd.
Üdvözlöm!
A hasonló színű és vágású szeme alapján
úgy vélem, hogy az első segéd féltestvére lehet.
Egy mágneses kapcsoló.
Et voilà, a beszélő írógép.
Átverés volt?
Mrs. Szeminov, dolgozhatna alaposabban.
Csak maga járt itt,
de az új barátomnak ott a lábnyoma a hamuban.
A kulcslyukon látszik, hogy feltörték a zárat.
Keressen új témát a könyvéhez!
Ms. Drake, őszinte részvétem.
De ez a látnok egy csaló.
Ne!
Hol van Baba?
Alicia!
Valaki eltette? Maga volt?
Nem értem semmihez.
Alicia!
Mama!
Szomjas vagyok.
Annyira szomjas!
Alicia?
Fáj.
Magamra hagytál.
Nem.
Nem akarok...
Nem akarok meghalni.
Mi történik itt?
Alicia...
Megmutatja.
Látom őt.
Kint, az erkélyen.
Nem egyedül van.
Nem leugrott.
Megölték!
Te öltél meg.
Ki volt?
Mutasd meg! Ki volt?
Te öltél meg!
- Te öltél meg! - Ki?
Te öltél meg!
- Te öltél meg! - Mutass rá!
Te öltél meg!
Ki bántott?
Mi történt?
Megölték!
Sátáni...
istentelen perszóna.
Alicia hangján beszélt.
Valaki megölte őt.
Nem hihetünk neki.
- Mi volt ez? - Szemfényvesztés.
Tömegpszichózis.
Nem a Világok harca volt.
Kivágódtak az ajtók. Nem értem én ezt.
Én igen.
A lányom volt.
Nem.
Nem fogom hagyni, hogy elmenjen.
Láthatta. És amit látott, az...
Átverés.
Nem! Ő a bizonyíték, az élő bizonyíték.
Meg is van a cím!
Róla fog szólni a könyvem, és bombasiker lesz.
Távolról sem súlytalan.
Istenem, most azonnal elkezdek írni.
A nő, aki kifogott Poirot-n.
Nem tudok mindent megmagyarázni, de ez csak idő kérdése.
Dehogy!
Ugyan már, inkább örüljön!
Hisz ez nagyszerű! Bebizonyosodott, hogy vannak igazi rejtélyek.
És Istennek fontos, hogy a lelkek sokáig éljenek.
- Az élet után van... - Nincs semmi.
Van valami.
Ha volna Isten, nem így mutatkozna meg.
Minden rendben.
Remélem, holnap is eljön.
Rowena megkért, hogy próbáljam meg újra.
És Ms. Oliver szerint készülnöm kell a nagy hírnévre.
- Kerítek hajót. - Grazie.
Ezek a szellemek különösen durvák voltak.
A szertartásoknak mindig ára van.
Bizonyára magának is.
Maga ugyan csaló, de tehetséges.
Bár csaló lennék!
Úgy kevésbé fájna.
Szerintem erről maga is tudna mesélni.
Valaki meghal, és mi vigaszt nyújtunk.
A számunkra nyilvánvaló titkokkal.
Mindketten a holtakat képviseljük.
És azt hiszem, túl jól ismerjük a halált.
Gondoljon bele! Egy háborús nővér, aki hallja a szellemeket.
Folyton sikoltozik valaki.
A kórteremben.
És a fejében.
Sorra egymás után haldoklók és halottak.
És csak egyvalami vetett véget a fájdalomnak.
Elmondtam a gyászolóknak, amit hallottam.
Enyhítettem a kínokat a magam módján.
Tán a szememre veti?
Elhitette egy anyával, hogy a lánya szelleme szenved.
Ez nem nagylelkű.
És nem kedves.
Fájdalmat éreztem.
Láttam a gyilkosságot.
Látta, ki ölte meg Alicia Drake-et?
Azt nem mutatta meg. Talán holnap.
Ez jól jön magának.
- Miért...? - A gyerekeket rémisztgesse!
Tanulhatna tőlük.
Ha egy gyerek szenved...
mint azok a szegény árvák,
attól még nevet, játszik, vidáman mulat.
Ők élnek.
Bezzeg maga!
A halál jár a nyomában.
Egész életében.
Katonák.
Barátok.
Katherine.
Többé nem találkozunk.
Azt mondja, nem csaló.
Na és ha az vagyok? Kinek ártok vele?
Hisz a varázslatot mi magunk teremtjük.
Hacsak nem igaz mégis az egész.
Lazítson, barátom!
Talán élvezné.
Mondanám, hogy ne felejtsen el...
de úgyse fog.
„Lazítson!”
Monsieur Poirot!
Monsieur Poirot, hall engem?
Ki tette ezt?
Ms. Reynolds elment...
Megálltam az almáknál, én bolond!
Feltoltam a maszkot...
Az ő maszkját.
Hol van Ms. Reynolds?
Mi volt ez?
Mi történt?
Ez ő volt?
Mi ez?
Felhívom az őrsöt.
Ismerem az ügyeletest.
Azt hittem, üres minden.
Ez csak egy kis tea, a mulatságról maradt.
A méz az abroszok között volt.
Merci.
Vitale Portfoglio.
Mihez kezdünk?
Ő volt a reményünk.
Nélküle is odajutunk.
Hidd el!
Senkit se láttunk a lépcsőn?
Van, amit nem láthatunk.
Talán leugrott.
Kinézem belőle.
Nem. Nem tett volna ilyet. Soha.
Gyilkosságról beszélt.
Tudhatott valamit.
Tényleg bedőlt neki?
Csak kitalálta, hogy imponáljon magának,
és megkopasszon egy gyászolót.
- Miért halt meg? - Kizuhant.
Alicia hangján beszélt.
Rám ne nézzenek! Engem az írónő faggatott!
Kérdezzék meg! Az orvost is, hogy hol volt!
Az a gazember már gyilkolt.
Nem ők tették. Tudják, mi történt.
A gonosz dolgok, azok tették.
Az a nő hozzájuk szólt. Meghallották.
A háborúban, még mielőtt híres lett...
A hadseregnél szolgált.
Máltán, a csapatokkal.
- Nővérként. - Egy nővér!
És rajta van a vendetta jele!
Háborog a víz.
Ha elül a vihar, küldenek hajót.
És az mikor lesz?
Nem rajtuk múlik.
Én nem ülök itt ölbe tett kézzel.
Sosem éjszakáztam itt, és most sem fogok.
- Hé! - Mi történik?
- Ilyet nem tehet. - Nem zárhat be minket.
Mit művel?
Nem teheti.
Egy médiumnak gyilkosságról volt látomása.
Az egyikük tartott tőle.
Megölte. Majdnem engem is.
Maradunk, amíg a végére nem járok.
Commissario, őrizze a kaput!
Maga figyelje a commissariót!
Gyanúsít? Rendőr voltam.
Annál inkább gyanús.
Valaki gyilkolt.
Lesz alkalmuk beszélni.
Hívják a rendőrséget!
Üzenem, hogy Hercule Poirot már nyomoz.
A lány itt...?
Amikor rám támadtak,
az nagyjából két perccel éjfél után lehetett.
Mikor is talált rá a holttestre?
Ne nézzen rám úgy, mintha gyanúsítana!
Barátok vagyunk.
Minden gyilkos valakinek a barátja.
De sok furfangos könyve van. Nem bukna le az első áldozattal.
És ez idáig szilárd alibivel rendelkezik a séfnek köszönhetően,
ezért megkérem, hogy segítsen a nyomozásban.
Mikor kezdünk?
Amint előkeríti a házigazdát.
Ott szunnyadt magában.
Elég egy hulla, és nézzenek oda!
Hercule Poirot magára talált.
Baba nyuszi?
Poirot!
Ez meg hogy lehet?
Baba nyuszi?
Egész biztos?
A sok keret között?
Hol volt, amikor Ms. Reynolds...?
A zeneszobában.
Pontosan mikor?
Éjfélkor. Kicsivel előtte.
Aztán idefutott?
Mi van közvetlenül a fölött az erkély fölött?
A kert volt a titkos búvóhelyünk.
A lányom nagyon szerette.
De már minden kipusztult.
A méheink!
Csináltunk mézet.
A lányom sokat élcelődött ezen.
„Ennyi munka egy teáskanálnyi virágmézért,
„amit hat líráért megkapnánk.”
Reméltem, hogy életben maradnak...
Szegénykék!
Miért hívta meg Ms. Reynoldsot az otthonába?
Nem mehetnénk be az eső elől?
Mais non, barangoljunk kicsit a titkos kertben!
Egy magazinban olvastam róla,
de nem érdekelt,
aztán váratlanul levelet kaptam tőle.
Egy idegentől.
Bár az operából ismerte magát, nem igaz?
Említett egy nevet.
Azt mondta, üzenetet kapott Aspasiától.
Alicia néha így hívott engem.
Aspasia, vagyis a pontoszi király nagy szerelme.
A Mithridatészből.
Mozart első operája.
Az első főszerepem.
Alicia két hónappal azelőtt született.
Miatta találtam rá a hangomra.
Azután pedig...
csak úgy ment az éneklés, ha tudtam, hogy ott vár az öltözőmben.
És most nem megy.
Soha többé nem lép fel?
Nélküle nem létezik a zene.
Én sok kérőt kikosaraztam, gondolkodás nélkül.
De ő az első szerelmének igent mondott.
Az elbűvölő Maxime Gerardnak.
Az egy hólyag, akit csak a nők pénztárcája érdekel.
Az eljegyzés után...
kitépdestem a kert virágait,
és Isztambulba mentem hajón.
Aztán Maxime rájött, hogy nem vagyok gazdag.
Örültem, amikor közölte, hogy megismert egy lányt,
és felbontotta az eljegyzést.
Aztán jöttek a sötét napok.
A lánya beteg lett.
Többé nem volt önmaga.
Mintha újra kislány lett volna.
Köszönjük, Ms. Drake!
Ms. Oliver!
Szörnyű házvezetőnő vagyok.
De más nem vállalta.
Itt sokan babonásak.
De maga is babonás.
Maga szerint ez a palazzo kísértetjárta hely.
Ms. Rowena a tulajdonos, de a szellemek az urak.
És maga hol volt, madame,
amikor a vérszomjas szellemek maguk közé rántották Joyce Reynoldsot?
Gúnyolódhat, ha tetszik.
Miért kérdezősködik egyáltalán?
Nem tettem semmit.
Ő már csak ilyen. Vagyis ilyen volt.
Segítek neki, amíg újra belerázódik.
Jól megy.
Mivel foglalkozik maga?
Hogy mivel?
Ha elkövetnek egy bűntényt,
akkor képes vagyok rendszerezetten, módszeresen,
a saját lelkem megnyomorítása árán,
minden kétséget kizáróan kikövetkeztetni, ki tette.
Mint a könyveiben?
Az a bogaras finn nyomozó.
Aki listákat ír.
Eljátssza, amiket ő leír?
Megkérhetnénk, hogy árulja el, hol volt éjfélkor?
A listák miatt.
A zeneszobában Ms. Rowenával.
És ő mikor ment be oda? Éjfélkor?
Ebben egészen biztos?
Figyeltem az órát, és örültem, hogy bejött.
De nem helyeselte a látnok meghívását.
Ha minden igaz, azt mondta, „sátáni” nő.
Az embernek eszébe jut az Exodus.
22:17?
„Varázsló asszonyt ne hagyj életben!”
A Biblia jó okkal int erre.
Egy varázsló asszony.
Meg kell fojtani, égetni,
vagy talán ledobni egy erkélyről?
Nem önbíráskodom.
A Szentírás bátorítja.
Maga pedig latinul idéz belőle.
Ez nem egyházi iskola tanítása,
hanem talán egy zárdáé.
Még olvasni se tudtam, de már apáca akartam lenni.
Kilenc éven át zárdában éltem. Az Ospedale della Pietàban.
Aztán megismertem a férjemet.
A tetőt jött megjavítani.
Az Úr próbára tesz minket.
Gyorsan elfeledte az Urat.
Ez nem ilyen egyszerű.
Még egy kérdés.
A listák miatt.
Pardon, mintha hallottam volna valamit.
Ha ennyire retteg a sötét tanoktól,
miért vett egyáltalán részt a szeánszon?
Egy bűnös eseményen, itt, éjszaka, ahol gyűlöl lenni?
Egyvalakinek tartozom elszámolással.
És az nem maga.
Poirot!
Mrs. Olga Szeminov, apácaként ki volt a szentje?
Mária.
Törött lábbal nem jut messzire.
Fogazott élű fegyver. Nem éles.
Talán köröm.
És más jelet nem látok.
Kivéve a nyilvánvalót.
Más szokatlant nem vesz észre rajta?
Elég, hogy felnyársalta egy szobor.
És mi van a bal csuklóval?
Nem jegyez fel egy sérülést,
valamint a halál pontos idejét sem?
Nem vettem észre.
Miért bámul így?
Elég!
Azt hiszi, őrült vagyok?
Hát nem!
Apa!
Minden rendben?
Igen.
Szólj, ha kellenék, jó?
Nem kellett volna belemennem.
A harctéri sebek nem csak testiek lehetnek.
Volt katona?
1945. április 15.
Már vége kellett volna lennie.
Átkeltünk a Rajnán,
és megindultunk Berlin felé.
Rábukkantunk a bergen-belseni táborra.
Ó, egek!
„Felszabadítottuk”.
Próbáltunk életet lehelni a csontvázakba.
Kettőt megöltünk, mert tejet itattunk velük. Nem tudtuk...
Aztán jött a tífusz.
Csak aszpirin és ópium volt.
Felgyújtottuk a barakkokat.
Írtam egy levelet Leónak.
És aztán mellkason lőttem magam.
Miután hazatértem, nem praktizáltam.
De egy páciense azért volt. Tavaly.
Alicia Drake.
Mert Rowena megkért.
Más nem vizsgálta meg.
Itt nem.
Nekem is nemet kellett volna mondanom.
Csakhogy nem volt könnyű helyzetben.
Mert szerelmes Rowena Drake-be.
Így része lehetek az életének.
Tudom, hogy ez most...
Tudom, hogy ez most nehéz, de mi a véleménye,
lehet, hogy Aliciát megölték?
Alicia elmondta, miket látott.
Azt mondta, a gyerekek csúfolják.
Nem törődtem vele.
Betudtam az összetört szívének, pedig megbolondult.
Segítségre volt szüksége.
Nyugtatót adtam neki.
Mint a tejet az éhezőknek.
Visszajáró lelkek nem léteznek,
de létezik lelki fájdalom.
Egy magamfajta őrült csak tudja.
Nos...
Merci, Dr. Ferrier!
Én nem vagyok rajta a listán.
Nem akar kihallgatni.
Kivárom, uram.
A félelmetes Edgar Allan Poe.
Egy ilyen fiatal fiúnak nem más való?
Például Charles Dickens?
Bugyuta író. Nem gondolja?
Apám is ilyen ijedős.
A háború miatt van. Megviselte őt.
Bár ez nem pontos.
Nem megviselte.
Összetörte.
Velem volt éjfélkor, ha érdekli.
Valóban érdekel, bevallom.
Éjfélkor veled volt?
A konyhában vártuk Ms. Rowenát.
Hogy elköszönjünk tőle.
Értem.
A segédek utána jöttek be, úgyhogy ők maradjanak a listán!
Azon mindenki rajta van.
Nem zárta el a vizet.
Attól tartok, ma este nem vagyok önmagam.
Érzékel dolgokat.
Hall hangokat.
Most van mindenszentek.
A halottak a közelünkben járnak.
Maga is halott volt.
Még ha csak egy pillanatra is.
A társuknak tekintik magát.
Ha lenne mondanivalójuk, magához fordulnának.
Mintha Ms. Reynoldsot hallanám.
Csak tettette, hogy látnok.
Ezért orroltak meg rá.
Szimpatizálsz a halottakkal?
Vannak köztük barátaim.
Elnézést!
Merci, kedves Leopold!
Nincs mit.
Hercule!
Ijedős.
Nicholas és Desdemona készen áll.
Megvárhatjuk a rendőröket.
Én vagyok Poirot, nem?
- Nem. Az. - De.
Ha lepipálnak,
én is a csatornában kötök ki.
Ez már a régi Poirot.
Na, mit gondol?
A házvezetőnő volt.
Jó dolgokat olvas, de túl vakbuzgó.
Rowenának nem volt oka gyilkolni.
Bár ettől a fiútól
már a hideg futkos a hátamon.
Lehet.
Minden elmélet csábító, amíg nem ismerjük a tényeket.
Fő a módszeresség!
És a listák.
Most jönnek a segédek. Jól ismerték.
A szolgáknak volt indítéka?
Nekik mindig van.
Például szolgának hívják őket.
Már megint ő!
Ne bízzunk a két bűnözőben!
A két tejfelesszájúban? Miért nem szólt?
Most szólok.
Nem lehet itt a nővérem?
Ő megvárja, amíg végzünk.
Hol van az öcsém?
Ő megvárja, amíg végzünk.
Desdemona és Nicholas Holland.
Az útlevelünk hamis.
Nem túl ügyes munka.
Horvát Miklós és Dorina vagyunk.
Magyarországról.
Porig égették a falunkat.
A családunkkal együtt.
De mi valahogy túléltük.
Egymásról gondoskodunk.
Éjfélkor ittunk egyet a konyhában.
Ott volt a kölyök.
Azt mondta, éjfél után mentek be.
Ez nem igaz.
Mióta dolgoztak Ms. Reynoldsnak?
- Bő egy éve. - Biztos?
Csodás év volt.
Nem éheztünk, mióta összejátszottunk vele.
Nem tudom, mi lesz most.
- Előtte is megvoltunk. - Raboltak.
Loptunk, nem gyilkoltunk.
Életben akartunk maradni.
Megérzett dolgokat.
Ha azt mondta, Aliciát meggyilkolták...
Hazudott.
Mágia volt.
Tehát ez a sok szeánsz, amiken részt vettek...
Csalás volt.
- A szellemidézés? - Az egész.
- A szeánszok? - Átverés volt.
Átverés volt, csalás. Furcsa.
És ez is mágia volt?
Amivel az írógépet vezérelték?
Bevetettünk pár trükköt.
Hogy ráerősítsünk a látomásokra.
Ugráltatott, mint egy dáma.
És Nicholasszal folyton kokettált.
Bár láttunk rosszabbat is.
„Nélküle is odajutunk.”
Hova tartanak?
- Missouriba. - Missouriba.
Missouriba?
Bujkáltunk. A murrhardti erdőben.
Gazokat és egereket ettünk.
Amikor az amerikaiak elkaptak,
azt hittem, végünk van.
Táncokat tanítottak nekünk.
Sose láttunk hozzájuk hasonlókat.
Mind mások voltak. A sok-sok bőrszín és hang!
Kifeszítettek egy vásznat.
Volt egy vetítőgépük, de csak egy fél filmjük.
A táborban megnéztük a Találkozunk St. Louisban felét.
Minden este, a katonák vásznán. Heteken át.
Megnéztük újra és újra.
De nem tudom, mi a vége.
Jó a vége.
St. Louis, Missouri.
Ha csak kimondom, a nővérem máris mosolyog.
A sok szín.
A csodálatos emberek.
A filmben senki sem volt beteg.
Senki sem éhezett vagy haldoklott.
Kensington Avenue 5135.
Ott akarunk lakni.
Ez az álma, úgyhogy az enyém is.
Csak addig akartuk kibírni a dámával, amíg összejön a pénz a jegyre.
Új életre vágytunk.
De kár volt álmodozni.
Megunták a várakozást, és arcátlanul lefölözték a bevételeket.
Fogd és spuri, vár Missouri.
Mi? Nem! Dehogy!
Az öccse már bevallotta.
Az idióta!
A nővére már bevallotta.
Ms. Reynoldstól nem loptunk.
Felfedezte a lopást, és fenyegetőzni kezdett.
Nyilván tapasztalták,
hogyan bánnak a rendőrök a hazátlan romákkal.
A kitoloncolást elkerülendő gyilkoltak!
A bizalmas szolgák.
Nicholas!
Nicholas, hol vagy?
Ha én nem megyek el, maguk sem.
Nem vagyok én gyilkos!
Akkor miért akart elfutni?
Nem tudni, hol voltak a halál idején.
Inkább ők lehettek.
Valóban elképzelhető. Igen.
Úgy tesz, mintha mindenkinél többet tudna.
Még semmit sem tudok. Az igazságért meg kell dolgozni.
Ha felpiszkálta a medvét, ne csodálja, ha tangót jár!
Ezt Belgiumban sem értenék.
Folytassuk!
Hallják ezt?
Honnan szól?
Semmit se hallok.
A detektívjük megbuggyant.
Poirot, elég volt magának ennyi megerőltetés mára.
Van még valaki a házban.
Maga is hallotta?
Igen.
Maga és én.
Figyelünk.
Várjunk!
Ez süket.
Semmi baj, most már előjöhetsz.
Nem csináltál semmi rosszat.
Nem kell félned.
A többi gyermekkel együtt jöttél?
És egész idő alatt a házban bujkáltál?
Hallottad a nő sikolyát?
Láttad őt?
Kilökte valaki?
Kihez beszél?
Egy gyerekhez.
Biztos hallotta.
Ezt hallottam.
Oldozzon el!
Átkozott hekus!
Ne hagyjon itt!
- Ugye mind hallották? - Csak a csövek.
Mintha bombáznának.
Még sose hallottam ilyet.
Én igen. Megint dühösek.
Felbőszültek.
Hogy tudjuk lenyugtatni őket?
Figyelünk.
A pincéből jön.
Ebben a házban nincsen pince.
Dottore, azaz orvos. A gyermekek vendettája.
Tényleg lemennek?
Apa!
Tényleg a sorsukra hagyták azokat a gyerekeket.
Hagyja! Ez idegsokkos roham.
Nem igaz, Ferrier! Ne most!
Szedje össze magát!
Gondoljon a fiára!
- Elég! - Apa!
Elég legyen!
Csak a hullámok. Nem szellemek.
- Kérem! Fejezzék be! - Ne!
Apa!
Ne!
Apa, elég!
Ugye jól vagy?
- Apa! - Ne!
Fejezzétek be!
Apa!
Apa! Én vagyok az.
Én vagyok.
Itt vagyok.
Itt vagy velem.
Látsz engem?
Ugye látsz?
Ez előfordul vele.
Tudom.
Apa!
Semmi baj, apa.
Csak pihennie kell.
Ugye, apa?
Nekem kéne gondoskodnom rólad.
Gondoskodsz is.
Pihenjen!
Hibáztam.
Láttam.
A démonokat. Gonoszak.
Mindenhol ott vannak a házban.
Mi ketten hasonlítunk.
Bárhová megyünk is...
ott a halál jár.
Bizonyára van észszerű magyarázat minderre.
Odalent méhek vannak.
Idefent pedig egy átlagos gyilkos.
Nem.
Hallgassa!
És higgyen!
A zeneszobámban pihenhet.
Hangszigetelt helyiség.
Az ő érdekében bezárjuk az ajtót.
És a mi érdekünkben legyen magánál a kulcs!
Merci!
Gyere, Leopold!
Ehetnénk süteményt.
Már sokat ettem.
Én még nem.
Még szép, hogy ezt mondja.
Az ő nézőpontjából én öltem meg Aliciát.
Rowena azt hisz, amit akar.
Felmerül a gyilkosság, és egyből én vagyok gyanús.
Vagyis nem hisz Ms. Reynoldsnak.
Nem gondolja, hogy a túlvilági üzenet az ön nevére utalt.
M, mint Maxime.
Átok ül a házon?
Az emberek szeretnek a káoszból történeteket faragni.
Pláne nehéz helyzetben.
Az ott nem egy halom csillag, hanem a Cassiopeia.
A halovány fény a családi fotón nagyapa szelleme.
Alicia elmebajjal küzdött.
És belehalt.
Nem volt szükségszerű.
Egy rendes orvos kezelte volna. De ez az ütődött nem.
Francba!
A méz jó ilyenkor. Fertőtlenítő hatású.
Ez nem virágméz.
Furcsa íze van.
Alicia Drake!
Milyen felhőtlenül boldog!
De csak egy fél.
Alicia eltépte, amikor elmondtam, hogy vége.
Többé nem beszéltünk.
Szóval tényleg felbontotta az eljegyzést.
Akkor tudja. Nem volt elég gazdag.
A zsebében hordja a fényképét. Idejött, amikor hívták.
Fontosabb volt magának Alicia Drake, mint a pénz.
Mégis elhagyta.
Néha a feleség mellé az anyós is jár.
Az anyának nem volt elég jó.
Neki a pápa se lett volna jó!
Rowena nem tudott egyedül létezni.
Feldúlta a kertet. Külföldre ment.
Aliciát gyötörte a bűntudat, utána akart menni.
Én pedig végre rájöttem, hogy soha nem én leszek neki a legfontosabb.
Visszatáncolt, és összetörte a szívét.
Mert egy nő mellett háttérbe szorult.
Eljöttem Velencébe.
Könyörögni, hogy fogadjon vissza.
Hallottam, hogy beteg lett.
De Rowena nem engedett be hozzá.
Eldugta a leveleimet.
Legközelebb a koporsóban láttam Aliciát.
Talán tényleg az én hibám.
Vetnék egy pillantást a meghívóra, ha szabad.
Ms. Oliver!
- Egyszerű darab. - Nincs benne szokatlan szófordulat.
A papír átlagos. Láthatóan gépelték.
A PALAZZÓBAN VÁROM 10-KOR FONTOS HÍREK ALICIA DRAKE-RŐL
Egyszerű darab.
A L M A
Jó, ennyi. Menjünk!
A kikérdezés. Nem fejeztük be.
Leleplezi, hogy valamiben hazudott,
megvádolja, hogy titokban náci.
Erre ő ki akarja fektetni. Ezt megspóroltuk.
Jól van?
A véreb! Kerítsen egy széket!
Egy széket, igen.
Jó, hogy velem van itt egy barátom.
Mióta is ismerjük egymást?
A Canning Road-i közfürdő esete óta.
Kimódoltam, hogy figyelhessem az anyaggyűjtéshez.
Álnéven írtam magáról,
de felismerték, és híres lett.
Vagy hírhedt.
Elnézést! Köszönöm!
Köszönöm, nem nekem lesz. Magának.
Engem is kikérdez?
Hagyja őt!
Be van rozsdásodva, sok ez egyszerre.
Hagyja ezt most! Várja meg a reggelt!
Majdnem meghaltam.
Ott.
Ez a palazzo...
folyton megtréfál.
Ugyanazokba a dolgokba botlom újra és újra.
Például almákba.
Csak képzelődik.
Az elmém próbál súgni valamit.
Hogy lett magából rendőr?
A kedvemért, hagyja most ezt!
Semmi gond. Elmondom.
Apám rendőr volt.
Rendőrcsalád voltunk.
Más fel sem merült.
Mégis korán visszavonult. Tavaly.
Igen.
Nem bírtam azt az életet.
Nem volt nekem való.
Erős voltam, de csak testileg.
Ittam, ha nem tudtam aludni. És sosem tudtam.
Maga is volt rendőr.
Nyilván megérti.
Van, hogy jön egy ügy,
és az ember tudja, hogy az az utolsó, amit kibír.
Magának melyik ügy volt ez?
Miért állította, hogy még sosem járt itt, amikor nyilvánvalóan járt?
Hisz pontosan tudta, hol keresse az eldugott telefont.
Óriási port kavart az ügy.
Pedig a család nyugalmat érdemelt.
De maga volt az ügyeletes tiszt a rendőrségen,
amikor Alicia Drake-et holtan találták.
Igen.
Én húztam ki a vízből.
Másnap visszavonultam.
Rövidesen az én kiváló testőröm lett, a palotám védelmezője.
Aki egyetlen lelket sem engedett be.
Most reggel azonban azzal állított be hozzám,
hogy valóban ismerem-e az almás hölgyet.
Hónapokig háborítatlanul éltem,
rendületlenül védett a tolakodó idegenektől,
felnőtt férfiakat dobott a csatornába,
de Ariadne Oliver
mégis beszambázhatott.
Miért?
Mert összejátszottak.
Az írónő és a testőr
egy követ fújt a médiummal.
Megvetést színlelve
elhoztak a szeánszra, hogy bolondot csináljanak belőlem.
Kezdek aggódni magáért.
Alicia Drake életének és halálának részleteit
a rendőr súgta meg, aki ott volt, miután a lány meghalt.
Az én dolgaimat nem a szellemek súgták meg,
hanem maga, levélben.
Amikor mindenki a médiumra figyelt,
magának szabad volt a keze. A titkos segítő,
aki elhitette velem a hihetetlent.
Médiumok és mágia.
Szellemek és szentek.
Hírnév a médiumnak,
jutalék magának,
és újbóli siker magának.
A nő, aki kifogott Poirot-n.
Nem Joyce Reynolds, hanem Ariadne Oliver.
Meg tud bocsátani?
Csak Isten bocsáthat meg.
Az probléma.
Nos tehát tisztázzuk, hogy csinálták!
- Baba? - Ügyes húzás.
A névre szóló meghívó a vőlegénynek?
Adott volt a dráma, ha itt van. Három fiaskó után kellett valami.
Barátok voltunk.
Nincsenek barátai, csupán csodálói.
És azok is kizárólag miattam.
Én csináltam magából zsenit.
Miért ne használnám a könyveimhez?
És hogy zseni? Inkább bolond. Önérzetes.
Sötét fellegként vonzza a halált.
Tudja. Ezért vonult vissza.
Ezért ölte meg Joyce Reynoldsot?
Nem. Nem én voltam.
A könyve biztos siker lenne.
Most csak vagdalkozik.
Összedolgoztak.
Nem igaz.
Maguk ketten gyilkosok!
A kulcsot!
Van odabent valaki.
Igyekezzünk!
Poirot!
Mi történt? Mi baja van?
Nem tudom.
Miért kellett egyedül lennie?
Csak itt lehet bejutni.
Csak magánál volt kulcs.
Az nem lehet.
Nem.
Nem, én ott voltam az orra előtt!
Valakivel kiabált itt.
Utáltam őt, de nem öltem meg.
Az ég szerelmére, itt a gyereke!
Amúgy meg odakint voltam,
próbáltam bejutni.
Így igaz.
Az orvos egyedül volt itt.
Nem egyedül.
Itt olyan nincs.
Egy orvos.
Egy nővér és egy orvos. A gyermekek vendettája!
Máshol nem lehet bejutni.
Nem értem.
Ha ez a szoba nem biztonságos, akkor itt semmi sem az.
Nem vagyunk biztonságban.
Ilyet ember nem tehetett.
„Már csak bizonyítani kell, hogy a lehetetlen
„valójában nem az”?
Gyerünk, menjünk!
Hadd nyomozzon a nyomozó! Úgyis tudja.
Vagy hamarosan rádöbben.
Gyorsan!
Ismerje el, hogy az erő, amivel szemben áll, természetfeletti!
Nem értette.
Nem értette, miért maradtam itt a szellemidézésre.
Alicia teljesen elsorvadt az elmebajtól.
Ms. Rowena végig mellette volt.
Éjjel-nappal.
Már könyörögtem neki, hogy pihenjen le.
Megígértem, hogy figyelni fogok.
Alicia este is aludt.
Eljött az éjfél...
amikor hangokat hallottam...
és lépések zaját.
Alicia viszont mélyen aludt.
Azután ébredhetett fel, hogy kimentem.
Aztán kiállt az erkélyre.
Bocsánatot akart kérni a szellemétől.
Szerettem őt.
Azért halt meg...
mert ostoba voltam, és féltem.
Miért nem tudod a választ?
Mindig tudod a választ.
- Kár volt idejönnöm! - Várjon!
Menjenek innen, vissza se nézzenek!
Nem akarok én lenni a következő!
Ma este...
mindannyian félünk.
Két megmagyarázhatatlan gyilkosság is történt.
Úgy tűnhet, hogy mindkettőt csak fantomok követhették el.
Mintha a holtak végeztek volna az élőkkel.
„Úgy tűnhet”? Maga tud valamit.
Hogy ki ölte meg apát.
Lehettek például Ms. Reynolds segédei.
A két megfenyegetett túlélő.
Vagy a volt rendőr, aki már járt itt.
Akkor is haláleset történt.
Vagy az írónő. Eltökélt, talpraesett, ravasz, mint egy gyilkos.
Vagy a bosszú angyala, Olga Szeminov,
aki szeretne igazságot szolgáltatni.
A volt szerelmes, tele dühvel az orvos iránt.
És nem maradt neki más, csak egy darabka egy fényképből...
ami emlékezteti a régmúlt boldogságra.
Viszont...
történt egy harmadik haláleset is, amely megmagyarázza a másik kettőt.
Alicia Drake meggyilkolása.
Amit nem más követett el...
mint az anyja.
Végzett a lányával.
Megölte a saját gyermekét, majd még kétszer gyilkolt, hogy leplezze.
Hogy merészeli?
Annyit szenvedtem már! És engem gyanúsít a lányom megölésével?
A lánya felnőtt,
és magának fájt, hogy mással akar élni.
Dühében kitépdeste a színpompás virágokat.
Na és? Elment az esze.
De új virágokat ültetett, nem színpompásakat, egyfélét.
Hogy visszakapja azt, ami nélkül nem tudott élni.
Olyasmiket látok és hallok, amik nincsenek is.
Már kezdtem hinni a szellemekben, ami képtelenség.
Pedig valójában elbódítottak, bedrogoztak.
Egy hallucinogén méreggel.
Azt hittem, üres minden.
A méz az abroszok között volt.
A pontusi havasszépe nevű virág mérgező anyagot tartalmaz.
Elsősorban a nektárban található,
és még mérgezőbbé válik, ha a méhek átalakítják mézzé.
Ennyi munka egy teáskanálnyi virágmézért,
amit hat líráért megkapnánk.
Ez nem virágméz.
Furcsa íze van.
Törökországban „Deli bal” néven ismert, és vadon nő.
Oda utazott Rowena Drake egyedül, dühösen.
Bolondméz. Egyetlen teáskanálnyi is
gyengeséget, lázat, hallucinációt okoz.
A letarolt kertbe olyan virágot ültetett, amiből ez a mérgező méz készül.
Ilyet sose tettem volna. Ez abszurdum.
Nem a szellemek voltak.
Hanem a méreg.
Amit a ragaszkodó anya adagolt.
Anyai szeretetből kiskanállal porciózta
a gondosan kimért mérget a lánya teájába.
Alicia túl beteg lett,
hogy újra találkozzon bűnbánó szerelmével.
Gyenge volt, kiszolgáltatott. Mintha újra kislány lett volna.
Újra a magáé.
Ám elkövetett egy hibát.
Mrs. Szeminov vigyázott Aliciára, amíg maga aludt.
Leszállt az éj, és Olga félni kezdett. Alicia, ahogy várható volt, felébredt.
Bizonyára megint zavart volt.
Mit tesz ilyenkor az ember?
Mivel nem tudta az igazságot,
Olga Szeminov azt csinálta, amit szerinte maga is tett volna.
Nyugtató teát adott Alicia Drake-nek, amit mézzel édesített.
De túl édes lett.
Nem tudtam.
Alicia Drake nem rohant ki az erkélyre, hogy levesse magát.
Túl nagy adag mérget kapott.
És álmában megállt a szíve.
Amikor a pihenés után visszatért,
holtan találta a lányát.
És aztán...
elkövette szörnyű tettét.
Belekarcolta a vendetta jelét.
Majd bedobta a csatornába, hogy öngyilkosságnak tűnjön.
A legendabeli szellemek áldozatának.
A szerelemtől elvakult és elgyötört orvos
nem talált semmi gyanúsat.
A rendőrök maguk is babonásak voltak, így elhitték a dolgot.
A mézet a házvezetőnő hagyta az abroszok között.
Nem bukott le a gyermeke megölése miatt,
ám Ms. Oliver felhívta valamire a figyelmemet.
Hova tűnt a pénze?
Nincs pénzem felújítani.
Erre csak egy magyarázat lehet.
Zsarolás.
TUDOK A MÉREGRŐL FIZESS, VAGY MEGTUDJA A VILÁG
Valaki megneszelte az igazat.
Ezért megvásárolta a hallgatását.
Újra és újra fizetett.
Ám aztán elillant a vagyon, és nem tudta pénzzé tenni a házat,
ezért meg akart szabadulni a zsarolótól.
De ki lehetett az?
Esetleg Dr. Ferrier.
Talán mégsem volt annyira naiv.
Talán mégiscsak felismerte a mérgezés tüneteit.
Aztán levél érkezett az istentelen Ms. Reynoldstól.
Állítólag üzenetet kapott a lányától.
Sok személyes részletet tudott,
utalgatott a bűntényre, és komoly árat kért a szolgálataiért.
Csak ő lehetett a zsaroló.
Le kellett állítani.
Őt is, és Dr. Ferriert is. De hogyan?
A szeánszkor. Egy kísértetjárta házban halloweenkor.
Tökéletes alkalom arra, hogy elkendőzze a vélt zsarolóinak meggyilkolását.
A babona és a félelem mögé bújva...
amikor az óra ütött...
maga lecsapott.
De a nagy sietségben nem ismerte fel, kin van a maszk.
Engem otthagyott, és megkereste az áldozatát.
Éjfélkor Mrs. Szeminovval voltam.
Így igaz.
És láttam az órát.
Maga a zeneszobában lévő órát látta.
Ms. Drake kérte meg, hogy várja ott.
Egy hangszigetelt helyiségben.
Erről ő maga gondoskodott.
És mielőtt maga bement, átállította az órát.
Így maga nem is hallhatta, amikor a többi óra éjfélt ütött.
Amikor éjfélt mutatott...
Joyce Reynolds már halott volt.
A terhelő bizonyítékot eltüntette, akár egy varázsló.
Na és Ferrier?
Nem volt a közelében.
Bezárta az ajtót, és nekem adta az egyetlen kulcsot.
De nem késsel gyilkolt.
Hanem egy hívással.
A külső vonal süket volt a vihar miatt.
A belső vonal viszont működött.
Kívülről egész biztosan nem érkezett telefonhívás.
Csak belülről jöhetett.
Ő az étkezőben volt.
Az orvos pedig a zeneszobába zárva.
Tudom, hogy maga zsarol.
Mindent bevallott. Azt, hogy megölte Joyce Reynoldsot,
és hogy megrendezte a lánya halálát.
Az nem lehet.
Aztán megfenyegette.
Tegye pontosan, amit mondok!
Azt mondta, megöli a fiát.
Ne! Engedje el! Hagyja őt!
Élete egyetlen értelmét.
Ha nem teszi azt, amit mond.
És azt mondta neki...
hogy ragadjon kést.
Ő ölte meg apát?
És Ms. Reynoldsot.
- És Aliciát. - Nem!
Nem akartam ártani neki.
Csak baleset volt.
Ő volt a mindenem!
- Megmérgezte! - Meg akartam védeni!
- Irányítani akarta! - Mert féltettem magától!
Nem akartam, hogy elmenjen.
Ő az enyém volt.
Ő volt az én jobbik felem.
És maga segített a lelkének megnyugvást találni.
Merci!
Dottore!
Ms. Drake esetét öngyilkosságnak minősítik.
Hacsak nem tesz ennek ellentmondó vallomást.
Legalább hazakísérhetem magát,
mielőtt felfedi, hogy csaló vagyok?
Új nap virradt.
Egyik sem tűnik fontosnak.
Végül maga véd engem, dottore.
Gyere, Leopold!
Begombolom felül is.
Nem kell.
Milyen fess vagy!
- Nem kell kabát. - Megfázol.
Jó lesz így.
Süt a nap, de hideg van.
- Máris jobb. - Hagyja csak!
- Elegáns. - Köszönöm.
Madame!
Velem és Mr. Szeminovval fog élni. És Harryvel.
Sajátunkként fogjuk szeretni.
De gyakrabban küldjük ki a szabadba.
Te egy koravén fiúcska vagy.
Aki talán szégyelli, hogy szereti, ha rá figyelnek.
Erről én is mesélhetnék.
Ne okold magad semmiért, ami ebben a házban történt!
Miért okolná magát?
Az én hibám volt.
Nem magadnak akartad azt a pénzt.
Apádnak akartál segíteni.
Nem tudott dolgozni.
Csak a számlákat fizettem a pénzből.
Nem tudtam, mit kezdjek a többivel.
Rowena Drake azt hitte, a zsaroló a csaló médium vagy a család orvosa.
De tévedett.
Csak az orvos fia látott át a szitán.
Apa feljegyzéseiből nyilvánvaló volt.
Bolondméz-mérgezés.
Mithridatész abban az operában,
ő volt a méregkirály.
Sokat olvastam róla itt, a könyvtárszobában.
És gondoltam, hátha.
Küldtél egy zsarolólevelet.
És még egyet.
Talán fel tudod használni jó célra az összegyűlt pénzt.
Hogy enyhítsd a bűntudatod.
Ms. Reynolds előtt is megvoltunk. De most nem csak megleszünk.
Eljutunk Amerikába, hidd el!
Tartsanak velünk!
Az őrsre?
Mi hazamegyünk, maguk Amerikába. Missouriba, ha jól értettem.
Csak két jegy kell. Abban segíthetünk. Azt hiszem.
Köszönjük!
Köszönjük szépen!
Szorítsanak helyet Leopoldnak!
Megoldotta az ügyet.
De volt segítsége.
Nem igaz?
Hallotta őt.
Bonne chance, barátom.
Ne aggódjon!
Akik itt halnak meg, mindig visszajönnek.
Látni fogom őket.
Még találkozunk, apa.
Nem kérek bocsánatot, oda a könyvem.
Nincs élő bizonyíték. Írhatom át.
A nevemet hagyja ki belőle!
Hallani sem akarom a nevét.
Már csak egy ház a sok közül. Titkok nélkül.
Mintha hinne a dologban.
Látott valamit.
Eltompultak az érzékeim.
A tudatalattim átvette az irányítást a racionális elmém felett.
De látta.
És tudja.
Csak azt tudom, hogy senki sem rejtőzhet el a démonai elől.
Akár igaziak, akár nem.
Muszáj megbékélnünk velük.
És élni az életet.
Valahogy.
És maga hogy fog ezután élni?
Monsieur Poirot!
A szülei nem sokkal egymás után haltak meg.
A bátyja is elhunyt.
Az orvosuk a család régi, kedves barátja.
A bátyja nőtlen volt, akárcsak maga. Más rokon nincsen.
Nem ül átok a családján.
A bátyja hozzáadott egy záradékot a végrendeletéhez.
Az orvos lett a kedvezményezett,
ha mind meghalnak.
Ezek után az orvos mindhármukat meggyilkolta,
és természetes okokra hivatkozott.
A maga élete is veszélyben van. Foglaljon helyet!
Kérem!
Javítson ki, ha tévedek, monsieur! Az orvosuk a család régi barátja.
Gyerekkorukban is együtt játszottak. Ez tiszta sor.
Az édesanyja jóban volt az orvos feleségével...
Magyar szöveg: Gáspár Bence