I KNYGA
13-AS APAŠTALAS
ŽEMUTINIS MIESTAS, JERUZALĖ
SEKMADIENIO RYTAS
33 MŪSŲ EROS METAI
Gal nepagailėtumėte monetos?
Kad gaučiau maisto, šilumos ir pastogę.
Kiek jau galit.
Iš kelio, pašlemėke.
Bjaurybe tu!
-Pasitrauk iš kelio! -Ką! Tik…
Ką darai? Traukis!
-Važiuok per jį. -Ką?
-Važiuok per jį! -Negaliu!
-Gali! Greičiau! Važiuok! -Gerai jau!
Pasitrauk, susmirdėli!
Pirmyn!
-Atsilieki, Marija? -Tikrai?
Ji man trenkė.
Klarensai, atsargiai!
-Ką? -Vežimas!
ČIGONŲ TERITORIJA
Mes būsime turtingi!
Taip, tikrai, mano drauge.
Bent dvi ar tris dienas.
Manęs nepralenkins joks vyras.
Tokio žodžio nėra, Marija!
Čigonai!
Viskas gerai?
Elijau!
Čiupkit jo apdarą.
Atstokit!
Klarensai…
Klarensai.
Kopūste, tu neįsivaizduoji, kiek man kainuoji.
Gulėk.
Tebūnie tau pamoka.
Nešdinkis iš Čigonų teritorijos ir daugiau niekad negrįžk.
Kopūste, nesipykim.
-Kaip senais laikais. -Ate.
-Man reikia apdaro. -Apgailėtina.
Čigonai!
Sugrįžkit, skėriai jūs.
Ką darysi?
Po galais.
Atsiprašau. Patraukit ožkas.
Ei.
Užuodžiu tave iš čia, Klarensai.
Viešpatie švenčiausias! Net nosį riečia.
Tau viskas gerai, Marija?
-Ką? -Kas?
Jai nieko nenutiko.
Verčiau jaudinkis dėl manęs.
Viso gero, stabmeldžiai.
Ji – šventoji.
-Kas tau? -Kas?
Pralaimėjau lenktynes, Elijau.
Ir žirgą.
Esu gyvas lavonas.
Tai siūlau tau keliauti pas Džededajų ir melsti
pasigailėjimo.
Mums keliauti.
Gerai, „mums“.
Tai – jis.
Jėzus iš Nazareto.
Dieve mano.
Ne, Dievo nėra.
Yra jie.
Švyti kaip žvaigždės, Elijau.
Ne kaip žvaigždės. Kaip prakeikta saulė.
Ir juos saugo. Niekas prie jų nekimba.
Po 10 metų noriu ir aš toks būti.
Aš noriu jau dabar.
Tik be prašmatnybių.
Tomas su juo?
Linkiu tau ramybės, Tomai.
Ramybės ir tau, Klarensai.
-O dabar eik sau. -Ką tai reiškia?
Tai reiškia, kad eitum šalin, bedievi.
Aš tikiu gyvenimu.
Meldiesi žmogui, kurio nesi sutikęs.
Šventvagystė.
Tuomet supažindink mane su juo. Su Jėzumi.
Iš arti pamatykime jo stebuklus.
Kad jis sužinotų, jog mano brolis dvynys – netikintis?
Prekiaujantis vogtais daiktais?
Ir šėtono žole?
Niekas.
Aš – ne niekas!
Nedoras žmogus
yra niekas.
Tai, jog esate dvyniai,
nereiškia, jog esate broliai, broli mano.
Mano motina gulėjo mirties patale, kai jis išėjo iš namų.
Ir jis dar sako, kad aš – nedoras?
Aš – ne niekas, Elijau.
Šito, prašyčiau.
Iš kvapo supratau, kad čia tu.
Linkiu ramybės, Klarensai, Elijau.
-Ramybės ir tau, Zykai. -Ramybės.
Kur galiu jus nuvežti šią gražią dieną,
kol Džededajus dar jūsų nenudėjo?
Nuvežk mane namo persirengti,
o po to – į Džededajaus haremą.
Paimsiu penkis šekelius. Iš anksto.
Nes būdami negyvi, jūs man nesumokėsit.
Duosime šešis,
kad už tą vieną išsimaudytum.
Gerai, važiuojam.
Labai jau lengvas.
Tikėjaisi sunkesnio?
Su jumis nuolat problemos.
Amžinai sumažinat dozę.
Pirkčiau iš kitų,
jei žinočiau, kur gauti.
Bet nežinai.
Labas, gražuole.
Koks čia kvapas?
Ilga istorija.
Ir kas gi čia?
Perduok Varinijai.
Motin, mano Žolynėlis?
Palengvina mano glaukomeriją.
Nusiprausk prieš eidamas pas ją.
Tik nenoriu, kad mirtum skaistus, sūnau.
Nesu skaistuolis.
Tai, ką darai naktį pasislėpęs, nesiskaito.
Tai – ne aš. Vietiniai vyrukai.
Labai jau garsūs.
Gerai.
Mama, vieną dieną aš tave iš čia ištrauksiu.
Apgyvendinsiu dideliame name.
Galėsi veikti, ką panorėjusi.
Pažadu.
Namai yra ten, kur jautiesi laimingas, sūnau.
O aš laiminga čia su tavimi.
Su sūnumi, kuris vos sugeba tavimi pasirūpinti?
Ir kitu, kuris laksto paskui netikrą pranašą?
Tomas siekia savo tikslo. Galime tik mylėti jį.
Aš tegaliu mylėti tave.
Sūnau,
būk kūnu, ne šešėliu.
Užimk vietą.
Taip, žinau.
Užimk vietą.
Gerai.
O dabar nusiprausk. Tu dvoki!
Nedvokiu.
Dvokiu.
Nesijaučiu dėl to gerai, Elijau.
Kai Džededajus tave nužudys, bus dar blogiau.
Liaukis tą kartoti.
Tai – tiesa.
Elijus ir Klarensas, ką?
Du supuvę kiaušiniai.
Pasitrauk iš kelio.
Grubusis Klarensas.
Ramybės tau, Džededajau.
Kad jau atvykote neįspėję,
turbūt neturite mano pinigų,
mano žirgo
ir mano vežimo. Ar taip?
Praėjo tik kelios valandos.
Sakei, duodi 30 dienų viską grąžinti.
Dabar liko 29 dienos ir 22 valandos
arba mirtis.
Abu tą žinokite,
kol dar nenukryžiavau, aišku?
Bet pirmiausia padarysiu kažką blogo.
O nukryžiavimas nėra blogybė?
Jei susitari su šėtonu,
turi duoti šekelį.
O dabar eikit lauk,
ko nesumažinau tų 29 dienų iki nulio.
Nesijaudink, Elijau.
Aš turiu planą.
Būtent dėl to ir nerimauju.
Lauk!
-Jau išeinam. -Kaip manai, ką mes darom?
-Nebūtina. -Mulkis.
Atgailauk!
Nes Dangaus karalystė jau čia pat.
Priimame visus.
Išskyrus tave.
Bet argi aš – ne Dievo vaikas?
Esi pretenzingas mulkis.
Nori, kad pakrikštyčiau tave dėl mūsų Viešpaties malonės,
kad kai būsi pakviestas į dangų, tave su tuo netikėliu
pasitiktų išskėstomis rankomis?
Iš esmės, taip.
Taigi, Klarensai,
dabar tu tiki Jėzų?
Taip.
Iš esmės.
Melagis!
Nori apmauti mane,
apsimesdamas, kad esi doras,
ir neva tapai tikinčiuoju, tikėdamasis,
kad Džededajus Baisusis tavęs nenudės?
Žinios Jeruzalėje greitai sklinda.
Turi 30 dienų jam sumokėti, antraip jis nudės jus abu.
Gerai, Jonai, tu čia moki daryti stebuklus su šventu vandeniu, taip?
Girdėjau, tu pakrikštijai patį Jėzų.
Kuo jis vertingesnis už mane?
Šventvagiškas parše!
Liaukis!
Manai, tavęs nenužudys, nes būsi pakrikštytas?
Tu netiki.
Bet tu man patinki, Klarensai.
Nepaisant tavo savanaudiškumo,
kažkur giliai viduje slypi graži siela.
-Gerai. Jei Dievas tikrai yra… -Viešpatie brangus,
saugok tą nusidėjėlį nuo paties savęs.
Klarensas yra kvailas kaip aulas,
pardavinėja nelegalias prekes,
nors laisvai galėtų kuo nors užsiimti.
O dabar jis turi bėdų su miestelio siaubūnu,
ir dar yra įsimylėjęs to siaubūno jaunesniąją seserį,
kurios, noriu pastebėti, jis visiškai nevertas.
Viešpatie brangus,
Džededajus Baisusis jį tikrai nudės,
tad kai jį pasitiksi, Viešpatie, o tai nutiks labai greitai,
prašau, priimk į dangų, Viešpatie.
O tuomet
išspirk jį lauk!
Kad jis amžiams suprastų, ko neteko,
nes pats nežinojo, koks yra kvailas,
kad nesigailėjo.
-Amen. -Amen.
Ištark.
Amen.
Taip. Nuprauskite jį.
Nuprauskite jį.
-Gerai, nebeprauskite. -Ką?
Galite jį pakelti.
-Jis jau nupraustas. -Tai užtrunka.
-Ką? -Ne toks jis nuodėmingas.
Nori, kad pliaukštelėčiau tau?
-Gali pliaukštelėti? -Turiu…
Nemanau, kad krikštas pavyko, brolau.
Nes visa tai – nesąmonė.
Bet, tikėkimės, tai suminkštins Džededajaus širdį.
Centurionai.
Palaukit. Nelieskit.
Pasakykite savo vardus ir parodykite dokumentus.
Klarensas.
Elijus.
Netoliese įvyko vagystė.
Ir judu atitinkate užpuolikų apibūdinimą.
Keista, nes mudu labai jau nepanašūs.
Manai, kad sakau netiesą, prasčioke?
Gal išspręskime šį klausimą kartą ir visiems laikams?
Parodykite to užpuoliko portretą.
Ieškot karaliaus Tato?
Esu tribūnas Antonaniusas.
Man paskyrė šias neramias apylinkes,
kad išvalyčiau jas nuo tokių mėšlavabalių kaip jūs.
Tai štai ką reiškia tie hieroglifai?
Išvalyti bet kokia kaina?
Suvarysiu savo kardą jums į stemplę
be jokio sąžinės graužimo,
kad išgirsčiau, kaip sutraška stuburo smegenys.
Tad eikit šalin,
antraip jūsų palaikus sušersime galvijams per artimiausią valandą.
Kaip poetiška.
O tikrieji blogiukai vaikšto laisvi.
Leisk man pasirąžyti, Elijau.
Taip.
Gerai.
Ačiū. Esi geras žmogus.
Manau, per drąsu.
Ne. Tai…
Tai turi galios.
Labai stipru, ar ne?
Žiūrėkit! Štai žmogus, kuris atsisakė ateiti,
bet vis tiek atėjo.
Gerai.
Linkiu tau ramybės, Klarensai.
Ramybės ir tau, Varinija.
Kodėl tu toks šlapias, nors lauke nelyja?
Mane ką tik pakrikštijo.
Pakrikštijo?
-Taip. -Tikrai?
Taip, aš suradau tikėjimą.
Tikrai? Nieko sau.
Labai įdomu.
Tau viskas gerai?
O tau?
Mano motina padarė jį tau.
Truputį sušlapo per krikštynas,
bet turėtų išdžiūti.
Padėkok jai nuo manęs.
Žinau, kad atėjai ne to.
Kas tau guli ant širdies?
Stengiausi tapti geresniu,
kad būčiau tavęs vertas.
Esi miestelio piktadarys.
Negaliu būti su tokiu žmogumi.
Ar todėl, kai pažvelgi į mane, tavo akys tampa ryškiai raudonos?
Aš tą matau.
Nes manosios tampa safyro mėlio, kai žvelgiu į tave.
Matai?
Kad ir kas sukasi tavo galvoje,
tu tam dar nepasiruošęs.
Tai tu sukiesi mano galvoje, mano Dievo karaliene.
Nes tavo galva skraidžioja padebesiais.
Su šlykščiais apgavikais,
su nedorais sukčiais.
„Šlykščiais apgavikais“? Kalbant apie tai,
gal užtartum žodelį prieš savo brolį?
-Ko šįkart prisidirbai? -Paėmiau jo pinigus
gatvės lenktynėms su Marija Magdaliete.
Bet Kopūstas su tai sėbrais užpuolė mane, tad aš pralaimėjau.
Jei nesugrąžinsiu pinigų, man – galas.
Todėl norėčiau,
kad pasakytum jam, jog mane pakrikštijo pats Jonas.
Tad kai jis vykdys blogybes,
galbūt parodys gailestingumą.
Klarensai…
Kodėl nuolat tą darai?
Ką nori įrodyti?
Susitvarkyk gyvenimą, Klarensai.
Džededajus supras, kad tavo krikštas – tik apgavystė.
Tu vienintelė, tardama mano vardą, pasakai tris skiemenis,
man tai labai patinka.
Mano brolis jį padalins
į keturis.
Kla-re-an-sas?
Kaip atrodytų keturi skiemenys?
-Kla-re-an-sas? -Labai miela.
-Prašau… -Ne. Pasitrauk, Bendžaminai.
-Ji labai miela. -Vaje, labai.
Linkiu jums ramybės, Klarensai, Elijau.
Ramybės ir tau, Zebedi.
Klarensai, turi?
Žinai, kad turiu.
Nuostabu.
Pinigai jūsų lauks, kai jau norėsite išeiti.
Klarensai, nežinau, kodėl jaudiniesi dėl Varinijos.
Ji nepanaši į mus.
Dėl jos akių.
Jos tokios poetiškos.
Tokios poetiškos…
Kad pasimetu žodžiuose.
Giliai pasakei.
Klarensai, tu nesklendi?
Turiu išlikti budrus,
sugalvoti, kaip grąžinti pinigus Džededajui.
Atverk protą.
Gerai, duok man.
-Elijau, tu tą matai? -Taip.
Taip.
Manau, tu kažką sugalvojai.
Aš tapsiu
13-uoju Jėzaus apaštalu.
Kvaila mintis.
Apaštalai suteiks mums apsaugą, galią,
ir – svarbiausia – įtaką.
Gal Džededajus atiduos man Varinijos ranką ir širdį,
jei tą žinos.
Pamiršk Variniją.
Bet man patinka ta mintis.
Tu sklendi žemyn galva, vaike.
Kalbėk ne savo žodžiais.
Žinau, jog atėjai
ne padėkoti už skarelę.
Klarensas yra milžinas, kuris mato save kaip skruzdėlę.
Erelis, galvojantis, jog yra kirminas.
Jis gali skraidyti, tereikia pasistengti.
Bet jis šliaužioja, nes blogai apie save galvoja,
ir man dėl jo neramu.
Pakeisk savo nerimą į susitaikymą.
Susitaikyk su tuo, kad Klarensas nuolat imsis to,
ko kiti nedrįsta.
Ir pasiruošk šokti,
nes jis tikrai greitai suras tą debesį.
Linkiu tau ramybės, Petrai.
Klarensai. Ramybės ir tau.
Ramybės jums visiems.
Ramybės ir tau.
-Klarensai, sakiau… -Ir man gera tave matyt, brolau.
Ko tau reikia?
Na, jei atvirai, noriu tapti 13-uoju Jėzaus apoštalu.
Tu turbūt būsi Judas Iskarijotas.
Taigi, Tomai,
čia tas tavo brolis, apie kurį pasakoji?
Jis panašus į tave, bet nepanašus.
Aš vyresnis.
-10-čia minučių. -Vis tiek vyresnis.
Šiaip ar taip, jei nustotumėte kikenti,
suprastumėte, kad daugeliui mūsų reikėtų
skleisti Mesijo Evangeliją.
Kas tą padarys geriau už mane?
Pažįstu kiekvieną grindinio akmenį.
Suprantu, ko reikia.
Taip. Žinai, ko reikia.
Bet neturi reikiamų savybių –
nesavanaudiškumo,
kilnumo,
kitų žmonių poreikių paisymo.
O tu paisei mamos poreikių?
Nesakyk, kad esu blogas žmogus.
Žaidžiu kortomis, kurias gavau.
Tu netiki Nekaltu prasidėjimu.
Aš nesakiau, kad netikiu.
Sakiau, kad tai – mažai tikėtina.
Šventvagystė!
Nenoriu rodyti nepagarbos, Petrai.
Čia ir esmė, Klarensai. Tu rodai nepagarbą.
Vien dėl to negalėtum tapti apaštalu.
Beje, „apaštalu“, o ne „apoštalu“.
Gerai, Tomai, gal tegul Jėzus nusprendžia?
Kada jis sugrįš?
Viskas veikia ne taip, brangus broli.
Jei tas žmogus norėtų pakeisti visų požiūrį į jį,
galėtų išvaduoti
vergus gladiatorius iš Ašerio Kankintojo.
Žinoma, jis žūtų,
bet tuomet žinotume, kad jis – ne savanaudis.
Ar tą padarytum?
Ką jūs išvadavote?
Jūs tik smerkiate. Jūs jo nė nepažįstate.
Aš sakau ne tą.
Būtent tą.
-Kaip? -Paaiškink.
Aš jau paaiškinau.
Sakiau, kad jei jis nori tapti 13-uoju apaštalu,
turėtų kažką nuveikti, pavyzdžiui, išlaisvinti Ašerio vergus.
Jūs labai įsiaudrinote. Ramiau.
Klarensai…
Klarensai?
Klarensai!
Per tave mus abu nudės,
o tu sėdi ir svajoji?
Judas sakė, kad to negalima padaryti.
Tad man teks padaryti.
Lik čia, jei nori.
Ar kada esu tave palikęs?
Jei mirsit, daugiau neprašykit pavežti.
Jie visi – vergai?
Kaip tai įmanoma?
Kaip tą leidžia?
Gyviau, vergai!
Net su mediniais kardais mes siekiam mirties!
Kas jūs?
Ir kaip tikitės, kad sureaguosiu į žinią, kurią man pranešite?
Ramybės tau, Ašeri.
Aš – Elijus. Čia – mano brolis Klarensas.
-Mus atsiuntė Judas. -Jėzus.
Jėzus mus atsiuntė.
-Jėzus iš Nazareto? -Taip.
Tas plepys, kuris vaikšto
-ir tikina, kad yra Mesijas? -Taip.
Ko jis iš manęs nori?
Jis paprašė…
Jis prašo, kad perleistum vergus gladiatorius mums.
Ar nutuokiat, kiek man tai kainuos?
Taip, suprantu.
Bet tavo sąžinė taps švari.
Suprantu, tai – sunku, brolau.
20 vergų.
-Ar tiek turit? -Ne.
Esmė, kad jei atiduosi juos mums už dyką,
tai išlaisvinsi savo protą nuo viso to siaubo.
Ar sutinki?
Vyrai, sustokit!
Nebuvo sunku.
Aš jums visiems suteiksiu laisvę,
jei plikomis rankomis nudėsit tuodu vyrus.
Ką?
Palaukit.
Taip nesąžininga.
Labai nelygios jėgos.
Jei susikausit su Barabu Nemirtinguoju…
-Kuo? -Mano geriausiu gladiatoriumi.
Jei jį įveiksite,
aš jį perleisiu jums.
Nemanau,
kad kalbame apie lygias jėgas.
Suprantu.
Bet šiandien aš noriu pamatyti mirtį.
Į areną!
Tai kur tas Bababūba Nemirtingasis?
Štai jis.
Pasitikite Barabą –
gladiatorių, kurio dar niekas neįveikė.
Jis sako, jog yra nemirtingas,
ir mes linkę juo tikėti.
Be to, jis save vadina revoliucionieriumi.
Jis nori sunaikinti Romą.
Vienas pats!
Jei nugalėsit tą bėdą mano pašonėje,
perleisiu jį jums.
Ir jei sugalvosi kautis ne iš visų jėgų, Barabai,
patikrinsiu tavo nemirtingumą savo paties kardu.
Tie, kurie netrukus mirsite,
sveikinu jus.
Tiesiog man trenkei?
Atsibusk.
Nagi.
Tik pažiūrėk. Tiek temoki?
Gali geriau…
Gerai. Ką gi.
Kurių galų?
Nė nemirktelėjo.
Baigei?
Kur tu?
Čia!
Pribaik jį.
Klarensai. Nagi, stokis.
Dabar ne metas ilsėtis. Stokis.
Tu kietas.
Tu laisvas.
Užteks!
Negausit Barabo.
Paimkit kurį kitą.
Ar Ašeris Kankintojas nesilaiko duoto žodžio?
Sakei, galėsiu eiti sau.
Tai suteik man laisvę!
Suteik man laisvę!
Esi niekam tikęs!
Po visko, ką dėl tavęs padariau…
Aš jo nenoriu.
Atėjau čia išlaisvinti visų vergų, ne vieno.
Gali pasilikti sau Barabą,
Dar-Ir-Kaip-Mirtingą.
Galės kitiems kvaršinti galvą savo kalbomis apie romėnų žudynes.
Klarensai, lieku skolingas tau gyvybę, Juodasis karaliau.
Kur išmokai taip kautis?
Na, žinai, jūsiškiai kaunasi pagal taisykles.
Ten, iš kur aš kilęs, turi kautis, kad išgyventum.
Didžiulis skirtumas.
Protingai koveisi.
Bet nugalėti mane ir užmušti mane – du skirtingi dalykai.
Aš – nemirtingas.
Aišku.
Laisvė!
Tu išties išlaisvinai vergą.
Šaunuolis, jaunesnysis broliuk.
10-čia minučių.
Nėra galingesnio už Barabą Visagalį.
Jei atvirai, netikėjau, kad tą padarysi.
-Kvaily! Pasitrauk! -Kaip tu drįsti!
Taip. Toks jau tas mano brolis.
Tai ar jau galiu tapti apaštalu?
Galim pakalbėti, brolau?
Aš tave myliu, Klarensai,
kaip patį Viešpatį.
Bet niekad nebūsi vienas iš mūsų.
Esi pasmerktas nesėkmei.
Verčiau nustosiu sekti Mesiją,
negu prašysiu jo, kad priimtų tave į mūsų judėjimą.
Aš netgi nenoriu, kad pasikeistum.
Nenoriu, kad man primintų tai, kas buvo.
Tiesiog dink.
Žinai, Tomai…
Nepamiršk…
Nepamiršk,
kad tai tu palikai motiną ir mane.
-Ne. Aš galiu paaiškinti… -Nepertraukinėk manęs!
Niekad nevertinai to, kas esame,
ar iš kur esame kilę.
Neabejoju, kad Jėzus nežino, jog turi motiną,
kurios išsižadėjai.
„Gerbk savo tėvą
ir savo motiną!“
Žinojimas
yra stipresnis už tikėjimą.
Ką?
Žinojimas yra stipresnis už tikėjimą.
Tu tiki, kad Dievas egzistuoja,
nes nieko nežinai apie pasaulį,
todėl darai visas tas kvailystes.
Bet aš žinau.
Aš žinau, kad Dievo nėra.
Todėl jūs visi iki vieno,
visi iki vieno,
esate melagiai!
Arba kvailiai.
-Mano brolau, tu klysti… -Eime.
Tai ką dabar darysim?
Neturime apsaugos ar tikėjimo, už kurio pasislėptume.
Nereikia slėptis.
Reikia eiti priekyje.
Žinau, kad netiki Viešpačiu, bet jis egzistuoja.
Ir mes esame jo vaikai.
Todėl niekad nemenkinu
savo žmonių,
nes mes – ne tokie.
Mes esame dori.
Supranti? Neturėtume
elgtis vieni su kitais
taip, tarsi būtume dievai.
Svarbu…
Aš tapsiu naujuoju Mesiju.
Ką, juočki?
II KNYGA
NAUJASIS MESIJAS
Ką mes čia veikiam?
Čia gyvena Jėzaus motina.
Pasak Zyko.
Iš kur žinai?
Aš esu Zykas. Žinau, kur visi gyvena.
Turiu išsiaiškinti, kas jį įkvepia,
iš kur jis išmoko tų visų gudrybių.
Jei išklausysiu jo pamokslus, atpasakosiu juos.
Pagalvokit.
Barabai, tu apsimesi, kad negali vaikščioti.
Elijau, tu apsimesi, kad esi aklas.
O tu, Zykai, kad dar kažkokio velnio negali.
O aš padarysiu stebuklus.
Pamokslausiu Jėzaus žodžiais, ir viskas pavyks.
Puikiai pavyks. Patikėkit.
Pagalvokit apie pinigus, kuriuos jam davė.
Ar esat matę, kad Jėzus pirktų sandalus?
Tai neatrodo teisinga, Karaliau.
Aš susigrąžinsiu gyvenimą, Barabai.
Jei lemtis nepasirodys,
aš pats jai parodysiu.
Čia tau – ne saldinto vyno vagystė iš romėnų.
Tai – kas kita.
Tam prireiks
milžiniškos drąsos.
Ar palaikysite mane?
Jei tai reiškia, kad Džededajus Baisusis
mudviejų nenužudys,
tegyvuoja naujasis Mesijas.
Nežinau, kuris namas.
Kažkur čia.
Visi patylėkit. Melskitės, kad jie mūsų nesustabdytų.
Stot!
Prisistatykit.
Ieškome žmogaus, pasivadinusio Jėzumi iš Nazareto.
Parodykit dokumentus.
Nereikia.
Nieko jam nerodyk.
Ką pasakei, bjaurybe?
Nematau jokių bjaurybių.
Barabai…
Jūs pirmiau parodykit savo dokumentus.
Kas žino, gal tai tu – Jėzus
su galingiausiais sėdimosios raumenimis.
Kodėl taip kalbi, kai žinai,
kad nudėsiu tave už tokius žodžius?
Parodyk dokumentus.
Barabai.
Važiuokit.
Nori, kad nudėtų mus visus?
Dievas nesukūrė žmogaus, kad kiti elgtųsi su juo kaip su kiaule.
Nesukūrė ir žmogaus, kurio negalėtų perdurti kardas.
Manęs negali.
Daug kartų buvau perdurtas.
Dukart – į šlaunį,
kairę ranką, delną,
dešinį petį ir burną.
Todėl ir sakau, kad esu nemirtingas.
Juočki, liaukis.
Vienintelė silpna vieta mano kūne yra kulnas.
Tik taip galima mane nužudyti.
Graži istorija.
Bet negaiškime, drauge mano.
Palaukite čia.
Tuoj grįšiu.
Ramybės tau.
Ar motina Marija yra?
Tomai?
Ne. Aš – Klarensas, jo brolis dvynys.
Tik norėjau pakalbėti su jumis apie jūsų sūnų.
Praleiskite jį.
Ateik.
Ko tau reikia iš mano sūnaus?
Mes su draugais
norime daugiau sužinoti apie Jėzų,
suprasti, kas jį įkvėpė.
Galbūt sužinoti, kaip jis daro tuos triukus.
Kokius triukus?
Jis gydo žmones, prikelia juos iš mirusiųjų,
vaikšto ant vandens ir panašiai.
Triukai.
Mano sūnus niekad nedarė jokių triukų.
Žmonės juos vadina stebuklais.
Kad suprastumėte, kad jo tėvas egzistuoja.
Jūs?
Dievas.
Aišku.
Tik noriu sužinoti, kaip jis padaro tas…
iliuzijas. Kaip jis…
Jaunuoli, jei būtum įrankis mano staliaus įrankių dėžėje,
tikrai nebūtum aštriausias.
Juozapai!
Šviesa jo galvoje labai jau neryški.
Klausykite, motina Marija, nepasakokite man netiesos, gerai?
Aš netikiu Dievu.
Ir neketinu patikėti.
Tik noriu išsiaiškinti,
kaip Jėzus įžiebia žmonėms viltį,
kad ir aš galėčiau daryti tą patį.
Visa tai – tiesa, vaikeli.
Kurgi ne.
Ir jūs buvote nekalta,
kai supratote, kad laukiatės vaikelio?
Čia tau už sarkazmą.
Žodis „nekalta“ turi daug reikšmių.
Vieni sako – „be sekso“.
Kiti – „be vyro“.
Aš buvau „be, be, be“ – tai Dievo darbas.
Mudu su Juozapu nebuvome susituokę, kai gimė mano sūnus.
Ką gi, na…
Tai jūs būsit jo tėtukas?
-Ne! -Tas vyrukas!
-Tik noriu išsiaiškinti… -Ne!
-Viešpats. -Aišku.
Gyvenau sau savo nekaltą gyvenimą,
buvau nekalta,
ir į mane kreipėsi toks angelas Gabrielius.
Jis pasakė: „Sveikinu, o, išrinktoji.
Viešpats su tavimi.
Tu pajusi savo įsčiose kūdikį,
pagimdysi sūnų
ir pavadinsi jį Jėzumi.“
-Ir tu visu tuo patikėjai? -Na…
Juozapas nepatikėjo.
Bet tuomet tas pats angelas Gabrielius pasirodė ir jam.
Aišku.
Ir štai, gimė mano sūnus.
Dievo sūnus.
Atleiskit, nenoriu būti…
Tai jūs laikotės tokio pasakojimo?
Taip?
Kito nėra.
Jei kada nors gyvenime jį pamatysi,
suprasi.
„Tai – Mesijas!“
Kai jam buvo aštuoneri,
jis gatvėje lipdė molinius balandžius.
Ir praeivis jam pasakė:
„Neturėtum to daryti per šabą.“
Jėzus atsiprašė.
Atsiprašau.
Jis suplojo rankomis.
Visi balandžiai atgijo ir nuskrido.
Jis visad buvo ypatingas.
Visi tą žinojo.
Aišku.
Jūs tikrai tuo tikit. Gerai.
Klausykit, atėjau čia, nes norėjau sužinoti,
kaip Jėzus padaro tuos triukus.
Bet, rodos, jūs pasakosite man
tą pačią istoriją, kurią man visi pasakoja. Tad aš…
Mano brangus vaikeli,
surask tikėjimą.
Tuomet surasi ir visus atsakymus, kurių ieškai.
Aišku.
Per daug Žolynėlio.
Na ir mulkis.
Pakalbėkime apie tikėjimą.
Tikėjimas nuves žmoniją į pražūtį.
Susitinka du gladiatoriai.
Vienas tiki, kad jis laimės.
Kitas žino, kad jis nugalės savo priešininką.
Kuris iš jų turėtų laimėti?
Žinojimas yra stipresnis už tikėjimą.
-Žinojimas. -Pakartok.
Žinojimas yra stipresnis už tikėjimą.
Žinojimas yra stipresnis už tikėjimą!
Šis žmogus buvo aklas kaip šikšnosparnis,
o dabar jo akys žvitrios kaip erelio.
Aš matau. Aš matau!
Aš matau!
Pakartosiu – žinojimas yra stipresnis už tikėjimą!
Aš galiu vaikščioti!
Prašau. Išgydykite ir mane.
Drauge mano, Viešpats gali padaryti tik vieną stebuklą per dieną.
Atleisk.
Šekeliai. Šitiek šekelių.
Šekeliai, šekeliai!
Ar tikite, kad žmogus gali pakilti iš pelenų?
Vėl imti kvėpuoti?
Melagis. Tai – neįmanoma.
Šis žmogus – miręs.
Norisi miego.
Negyvėli,
prisikelk!
Atmerk akis.
Elijau?
Elijau.
Elijau, kalbėk… Elijau.
Romėnams mokate kiekvieną dieną.
Verčiau mokėkite savo Viešpačiui.
Čia turėtų būti daugiau nei 1 000 šekelių.
Brolau, galėsi grąžinti skolą Džededajui.
Galėsi netgi nupirkti savo motinai naujus namus.
Galėtum duoti ir man, nes gi myli mane.
Gal įsiviliosiu į savo palapinę Mariją Magdalietę.
Esi kaip tas apvalus ugninis kamuolys,
nuolat plaukiantis danguje,
į kurį negalime žiūrėti.
Stebuklas.
Pažvelk į mane.
Kūrybos stebuklas,
o kasdien nematome jo,
kaip nematome didžiausio
mūsų pačių egzistavimo stebuklo,
todėl kvestionuojame jo buvimą.
Žinojimas yra stipresnis už tikėjimą.
Nesąmonė!
Tas žmogus – apsišaukėlis!
Kopūste.
Aš jį pažįstu nuo vaikystės.
Keliskart esu apvogęs.
O tu taip ir nepaaugai.
Žiūrėk, ten jis.
Mesijas.
Pažįstu žmonių, kurie turi vergų.
Vergų!
Ir jie nemano, kad daro kažką blogo.
Kaip galime vertinti…
Kaip galime taip menkai vertinti žmogaus gyvybę?
Kaip gali vienas žmogus turėti kitą žmogų?
Tačiau tavo…
Neturėčiau juoktis. Jei juokiesi, atrodo…
Atėjau mokyti…
Atėjau jūsų apšviesti.
Aš…
Pasakyk, Klarensai.
Pasišvęsk tam.
Todėl mes čia ir susirinkome.
Aš esu jūsų naujasis Mesijas.
Aš esu jūsų naujasis Mesijas!
Aš tikiu!
Šis žmogus meluoja apie dvasinį pasaulį.
Man atrodo, jis labai protingai kalba.
Jis susirenka labai daug pinigų.
Tie, kurie nesate…
Pasidomėsiu, ką jis turi.
Jei norite, galite melstis netikram pranašui,
bet aš esu jūsų Mesijas.
Turiu pasikalbėti su savo broliu.
Ne tu.
Barabai, praleisk jį.
Linkiu tau ramybės.
Ramybės ir tau.
O dabar išeik.
Ką tu darai?
Kodėl tau rūpi?
Tu apsimeti Mesiju.
Tai jei žinai, ką darau, kodėl klausi?
Noriu sužinoti, kodėl tą darai.
Kurgi ne.
Kad įrašytum į tą savo knygelę, Evangeliją pagal Tomą.
Kaip drįsti ateiti ir dėstyti, ko iš manęs tikiesi?
Tu, kuris tarnauji visiems ir visur,
bet palieki tą, kuri tave pagimdė.
Sakai, jog esi Dievo žmogus.
Koks Dievas liepia atsisakyti šeimos ir garbinti jį?
Gal tas pats Dievas,
kuris nori, kad visas pasaulis jį garbintų,
kai tuo metu gatvėse mirs vaikai?
-Tu nesi Mesijas. -Nebandyk taip kalbėti.
Kalbėti kaip romėnas.
Tu – ne Mesijas, Klarensai.
Ir suteikdamas žmonėms netikrą viltį, tu žlugdai viską,
ką daro tikrasis Išganytojas.
Nėra Mesijo.
Nėra Išganytojo.
Ar ne tu sakei,
kad nenori manęs daugiau akyse matyti?
Ne tu?
Jeruzaliečiai,
dabar parodysiu paskutinį savo stebuklą
ir priversiu šį žmogų dingti iš čia.
Išeik.
Klarensai.
Mums pavyko. Žiūrėk.
Kas negerai?
Planas suveikė.
Klarensai.
Juk to norėjai, tiesa?
Kas aš?
Kuo aš tapau?
Reikia, kad mane kai kur nuvežtum.
Elijau.
Tai daugiau, nei sakei, kad jie verti.
Pasilik sau.
Paleisk juos.
Tai nėra paprasto žmogaus geri darbai.
Už tai tavo vardas bus įrašytas į istoriją.
Neatskleiskite mano vardo.
Girdėjot, ką pasakė.
Galite eiti.
Negalėsi persigalvoti, brolau.
Tu prarasi savo gyvenimą.
Bet kiti dvidešimt gyvens.
Tavęs nebeatpažinsi.
Ramybės ir tau.
Kas?
Atrodai kaip moterų tiekėjas.
Gal pasivaikščiokim?
Tai ką reiškia visos tos Mesijo kalbos?
Viena moteris sakė, jog matė, kaip vaikščiojai ant vandens.
Aš nė nemoku plaukti.
Bet aš pasikeičiau, Varinija.
Aš nebe toks, koks buvau anksčiau.
Aš netikiu, kad galima pasikeisti.
Tikiu, kad galima paaugti.
Įtikinėti žmones, kad esi Išganytojas
nėra augimas, tai – melavimas.
Nemanau, kad statau į pavojų
tiesas, kurias skelbiu žmonėms,
vien todėl, kad stebuklai neegzistuoja.
Statai.
Nes tu pats tuo netiki.
Kai taip sakai…
Pradėjau meluoti,
kad tavo brolis manęs nenužudytų.
Tuomet melavau toliau,
norėdamas, kad tu pamatytum, jog nesu niekas.
Nežinau, kodėl tau atrodo,
jog neturiu ambicijų.
Nesu tas, kuris be trūkumų.
Bet taip pat nesu tas, kuris neturi tikslo.
Galų gale, esame tokie, kokie esame.
Ir aš esu tave įsimylėjęs iki ausų.
-Klarensai, jau sakiau tau… -Tu užimta.
-Taip. -Ne, neužimta. Aš tik…
Tu užimta.
Nežinau, su kuo tu kalbėjai,
-ar kas skleidžia netiesą… -Padėk savo rankas ant manųjų.
Ateik.
Arčiau.
Nulenk galvą
ir užsimerk.
Dabar pakelk galvą ir atsimerk.
Lėtai.
Pasakyk, kad nesi užimta.
Klarensai…
Susitikime šįvakar palapinėje, gerai? Bus smagu.
Ir, pažadu, jokių stebuklų.
-Kas negerai? -Samsonas ir Galijotas. Sveiki!
Mėšlas! Verčiau bėk.
Aš jų nebijau, Varinija.
Tuos, kurie aklai laikosi taisyklių, lengva įveikti.
Jei pasitrauksi iš blogos padėties,
nereikš, jog esi niekas.
Kada tu suaugsi?
Dabar.
Šunsnuki tu! Nebėk!
Šūdas.
Bukagalviai.
Kurių…
Marija!
Marija! Ei!
Kas čia vyksta?
Ta šliundra miega su romėnų atmatomis.
Melagė!
Avigalviai jūs!
Šliundra!
Marija.
Kodėl jūs pasmerkėte šią moterį ir šį vyrą mirčiai?
Ta šliundra miega su romėnais.
Ir jūs manote, kad tai – nuodėmė?
-Taip. -Taip.
Tuomet tegul tas, kuris pats yra be nuodėmės, meta pirmąjį akmenį.
Bet prieš tai…
Tu – Jezabelė, taip?
-Iš kur žinai mano vardą? -Nesijaudink.
Netrukus visi jį žinos.
Kas tu toks, kad atėjai į mūsų šventę?
Aš esu tas, kuris egzistuoja
nedalomas.
O tu, vyre.
Palik asilą ramybėje.
Štai iš kur tas kvapas!
Ne. Aš…
Ateik.
Klarensai!
Turi Žolynėlio?
Aš tuo nebeužsiimu.
Matai, dabar mane gali vadinti paaugusiu.
Man tu joks ne Mesijas.
Tu tik imituoji mano spindesį.
Pasišalink, stabmeldy.
Stabmeldys?
Tas tarakonas pavadino mane stabmeldžiu.
Žinai, man patinka, kaip tą darai.
Taip ramiai.
-Klarensai! -„Pasišalink“.
Klarensai, brolau. Mačiau, kaip jis tą daro.
Jėzus. Mačiau savo akimis.
Jis užgydė Marijos žaizdas
-ir viską. -Nusiramink.
-Paklausyk. -Ką čia kalbi?
Jis privertė lekiančius akmenis sustoti ore, Klarensai.
Jis juos sustabdė, ir jie nukrito,
-tiesiai prieš mane. Tai buvo… -Elijau, tu juokingas.
Ne.
-Žmonės šaukė: „Purvina šliundra!“ -Tai – netikra.
-„Romėnų meilė…“ -Jis ne…
-Kodėl tu toks piktas? -Jis netikras.
-Jis tikras. -Kad ir ką ten matei…
Kad ir ką ten matei, tai buvo netikra.
Tai buvo tikra.
Kur jis dabar?
Nežinau. Nors išėjo su Marija.
Ji išėjo su Mesiju. Ji pasikeitė.
Nusiims plaukų apdarą ir viską.
O turėtų nenusiimti?
Atėjai.
Atvykau.
-Elijau? -Ką?
Lik čia.
Eime.
Jis – vienas iš mesijų.
Vadina save Klarensu.
Bet būk atsargus.
Su juo vienas iš jo gynėjų.
Ramybės.
-Klarensai. -Sveikas.
Grąžinsiu tau pinigus. Pažadu.
-Tik duok man laiko. -Viskas atleista.
-Ačiū. -Būk palaimintas.
Kas nors atneškite tam žmogui gėrimą.
Labai ačiū.
Ačiū.
Negalvok, kad visa tai man daro įspūdį.
Tau nepatinka?
Ateik.
Klarensai.
-Kas? -Kas nutiko?
Aš ją pabučiavau.
Ne, Klarensai.
Taip, suprantu.
-Suprantu. Aš… -Ne.
Ne, Klarensai.
Ji tave apmovė.
Kodėl, Varinija?
Aš nežinojau.
Barabai. Elijau.
-Atgal. -Negali mušti Mesijaus.
-Klarensai… -Tylos!
Mulkiai.
-Palikite jį ramybėje. -Aš ir palieku jį ramybėje.
Klarensai,
parodyk vieną iš savo stebuklų – išnyk.
Išskrisk ar panašiai.
Gerai čia pasakei.
Tu visiems sakai, kad esi Mesijas.
Skelbi netikrą pranašystę.
Bet negali stebuklingai gauti pinigų, kuriuos esi man skolingas?
Vyrai, pamokykit tą sukčių.
Tuomet tavo vyrai šiandien mirs…
-Ne. -…pone Džededajau.
-Barabai. -Pradėkime.
Ne. Barabai.
Tie, kurie netrukus mirs,
sveikina tave, Karaliau.
Matai, kiek kvailysčių pridarei?
Patikrink rezultatą.
Nereikia.
Visi tavo vyrai čia šįvakar mirs.
Stot!
Turime
suėmimo orderį
visiems Judėjos apsišaukėliams mesijams.
Įskaitant tave, Klarensai.
Tik per tavo lavoną.
Tu turbūt didvyris.
Puikus nusiteikimas. Kodėl visad atsiranda kas nors?
Bet ačiū tau, kad prisistatei.
Ilgai neužtruksim.
Palaukite…
Tu, murzinas prasčioke!
Tai buvo egiptietiškas plienas.
Barabai.
-Trenkė į veidą. -Žinau.
-Vyrai netrenkia. -Žinau.
-Moterys trenkia. -Turėtum bėgti.
-Aš jų nebijau. -Barabai, bėk.
-Mes stipresni už juos. -Bėk.
-Mes viršesni už juos. -Bėk!
Jis nieko nepadarė.
Matot?
Matot, kaip jis draskosi, nori vėl mane pulti?
Jūs būsit liudininkai. Man gresia pavojus.
-Ką? Jis sprunka. -Paduokit man ietį.
Paleisk!
Sustabdykit jį.
Paleiskit jį!
Bėk!
Ačiū.
Ne!
Koks neįtikėtinai atsparus graužikas.
Ietį.
Taikyk jam į kojas.
Ne.
Jūs, šunsnukiai!
Paleiskit mane!
-Ietį. -Tu jį sustabdei.
Baily tu!
Tu, baily, nužudei Barabą!
Šunsnuki tu!
Paleiskit mane.
Šaltakraujiškai nužudei žmogų?
Centurione, atnešk mano ietis.
Kokio…
Ne tas kulnas, šūdžiau.
Aš esu
nemirtingas!
Taip! Bėk!
Paskui jį!
Atveskite Mesiją.
Praliekit kraują, jei jis priešinsis.
Ne.
Tikrai trokšti mirties bausmės sau ir savo draugams?
Negaliu leisti, kad išsivestum šį žmogų.
Klarensas yra vienas iš gerų vyrukų.
Taip, kartais mes nesutariame.
Jis nuolat prisiverda košės.
Bet stovėti čia ir žiūrėti, kaip išsivedi jį,
kankini jį
ir, greičiausiai, nukryžiuosi…
Na,
romėne, turbūt žinai, kas aš esu.
Esi Džededajus Baisusis, tiesa?
Priešingai, nei visi galvoja, nekenčiu savo vardo.
Gyvenime yra daug dalykų, kurių nekenčiame.
Pavyzdžiui, tavo žmonės.
Pagal tavo tikėjimą,
taip, kaip saulė paliečia tavo nudegusią odą,
aš išsižadu jūsų visų.
Matai, aš žinau, kas per problema
su tais žmonėmis, kurie skleidžia labai daug neapykantos.
Tai kyla iš savimonės.
Kai žinai, kad esi silpnas.
Realybėje esi išsigandęs mažas berniukas,
įlindęs į metalu dengtą kostiumą.
Tikrai?
Ir ko aš bijau?
Mūsų.
Nes mes esame nenugalimi.
Mūsų, kurie, nesvarbu, kiek stengsitės,
atsisakys pralaimėti,
turėdami nepajudinamą viltį,
švytėdami po saulės spinduliais.
Mūsų, kurie džiaugsmingai išlaiko šį pasaulį,
nors jūs pasiimate viską,
viską, ką mes turime.
Mūsų, kurie žinome,
kad nėra engėjų, drauge mano.
Yra tik silpni žmonės.
Žinojimas – nuostabus dalykas, Džededajau Baisusis.
Su juo galima nuveikti daug dalykų.
Pavyzdžiui, paprašyti, kad ramiai lieptum savo vyrams atsitraukti,
vien todėl, jog žinau,
kad mergina, kuriai netrukus nukirsiu galvą,
yra tavo mylima sesuo Varinija.
Įspūdingas monologas.
Jei dar kartą tave pamatysiu, tu mirsi.
Atveskite jį.
-Ne! -Patraukit rankas nuo manęs.
Jam viskas bus gerai.
Klarensas moka išgyventi.
III KNYGA
NUKRYŽIAVIMAS
Kur jis?
Atveskite kalinį!
Nebūtina visada šaukti.
Mesijas!
Čia jis?
Tu esi jis?
Priklauso nuo to, kas yra „jis“.
-Klarensas? -Klarensas.
Klarensas, naujasis Mesijas.
Mano vardas – Klarensas.
Bet aš nesu Mesijas.
Prisipažinsiu, pažeidžiau kelis įstatymus.
Auginu ir pardavinėju Žolynėlį
bei daiktus, kuriuos pavagiu iš romėnų,
įskaitant tą labai skanų saldintą vyną.
Yra mergina…
Kurgi nebus?
Turbūt.
Bet tai merginai
nesu toks svarbus, kaip ji man.
Tad aš susitariau su jos broliu,
bet planas nepavyko.
Jis pasakė, kad jei nesumokėsiu per 30 dienų, jis mane nudės.
Tad sugalvojau tapti Mesijumi.
Na, žinoma.
Ir parodyti visiems, įskaitant mano brolį,
kad aš nesu niekas.
Ir tikėjausi užkariauti merginą, kurią aš…
mylėjau.
Ir?
Ar gavai merginą?
Ne. Negavau merginos.
Gavau šį teismą.
Melagis! Jis yra Mesijas.
-Ne, nesu. -Jis yra Mesijas.
-Liaukitės. -Tylos!
Liaukitės. Tai buvo tik gudrybės.
Tai buvo gudrybės. Tai netikra.
Mano apgavystės tapo nevaldomos.
Įstūmei mane į keblią padėtį.
Gavau iš Romos paliepimą
nukryžiuoti visus vadinamuosius mesijus.
Kurie pridarė daug netvarkos.
Tu kaltas tik dėl to,
kad myli moterį, kuri tavęs nemyli.
-Ar teisingai? -Būtent.
Taip, gerbiamas teisėjau.
Deja,
tu taip pat prisipažinai sukčiavęs.
Kad esi šarlatanas.
Kad skleidi melus ir narkotikus.
Esi žvėris, kuris lobsta iš vargšų nelaimių,
kuris įgauna žmonių pasitikėjimą nesąžiningai pelnydamasis.
Juk pripažįsti šiuos nusikaltimus?
Po galais. Kai taip pateikiate…
Melagis!
Ką darot?
Tylos!
Išėjai ir nuvylei savo žmones, Klarensai.
-Vis dar meluoji. -Ne.
Tiki, kad esi Mesijas, bet meluoji, kad išneštum sveiką kailį,
sugrįžtum ir pradėtum sukilimą.
Netiesa. Tai…
Nieko panašaus.
Tikrai?
Gal išsiaiškinkime?
Nuveskite jį į skandinimo talpyklą.
-Ką? -Ką? Ne. Palaukit!
Aš nesu Mesijas!
Palaukit. Stokit! Decimai, aš ne…
Taip.
Mano bėda ta, kad aš netikiu jūsų dievu.
Tačiau tikiu, kad žmonėms turėtų būti leista
patiems pamatyti.
Pamatyti, kad nėra jokio Mesijaus,
nėra Išganytojo,
kad tas jūsų dievas yra mitas.
Jis atsirado, nes neigiate,
kad jūsų gyvybės,
jūsų apgailėtinos gyvybės
priklauso Romai!
Klarensai, gal būtum toks malonus, pereitum vandeniu
ir ateitum į mano laukiantį glėbį?
Jei tą padarysi,
pirmas prisijungsiu prie Klarenso bažnyčios.
Negaliu vaikščioti ant vandens.
Nė nemoku plaukti.
Taip ir maniau.
Gerai…
Kai įkrisiu, suteiksite man laisvę?
Kai mirsi, nes nuskęsi, būsi laisvas. Pradėkite.
Neverk.
Viskas gerai.
Ką?
Šūdas!
Šūdas.
Beprotybė.
Mesijas!
-Mesijas! -Mesijas!
Mesijas!
Aš – ne Mesijas!
Ne. Čia kažkokia gudrybė.
Kas čia?
Laikykit jį!
Ne! Ei!
Ką gi!
Nebūčiau leidęs tau nuskęsti.
Bet dabar man teks tave nukryžiuoti.
Linkiu tau ramybės, Klarensai.
Ramybės ir tau, Tomai.
Tau viskas gerai?
Galėtų būti ir geriau.
Kaip ir mums visiems.
Mačiau, kaip ėjai ant vandens.
Tai buvo Dievas.
Tai tu tiki?
Ne, netikiu.
Žinau.
Tomai, atleisk, tikrai,
kad viskas taip pasisuko.
Ne, neatsiprašinėk.
Klarensai, tai aš atsiprašau.
Kad…
Kad nuvertinau tave.
Kad išėjau iš namų ir palikau motiną.
Jei būčiau buvęs geresnis brolis,
tu nebūtum čia atsidūręs.
Viskas taip, kaip ir turėjo būti.
Brolau, prašau, atleisk man.
Aš tave myliu, brolau.
Aš tave myliu.
Tai, kas buvo nuo tavęs paslėpta,
taps aišku.
Kadangi niekas nebuvo nepaslėpta,
niekas neatsiskleis.
Vienas iš jūsiškių čiulba.
Atskleidžia informaciją.
Kuris?
-Leiskit man jį nužudyti. -Taip.
Tas, kuris mirko Marijos Magdalietės duoną
į padažą.
Turime mylėti savo priešus
ir melstis už tuos, kurie mus persekioja.
Tai ne mūsų reikalas.
Metas smogti.
Mes esame revoliucionieriai.
Ne pacifistai.
Ne!
Jūsų valia kovoja su sąžine.
Nuodėmė jumyse nenori duonos.
Ne! Tu klysti.
Tuo metu gėris jumyse
nori prisipažinti.
Tu suskydai, Jėzau.
Paklausyk manęs.
Aš…
Man Marijos gamintas maistas net neskanus.
Ji padaugina česnako.
Liaukis.
Ne.
Koks padažas, žmogau.
Koks padažas.
Jis permuša česnako skonį.
Tai nereiškia, kad ką nors išdaviau.
Tikiuosi,
tai nesusiję su seksualumu.
Visą dieną žiūrėjau į statulas.
Suprantu, kodėl romėnai visuomet pyksta.
Man patinka šis žmogus.
Tikrai, tu man patinki.
Tad jei atvesi man Jėzų iš Nazareto,
aš tave paleisiu.
Atsiprašau?
Jis įtikino kitus, kad visi žmonės gimė lygūs.
Labai trikdanti mintis.
Tačiau tu…
Tu trokšti valdžios ir turtų,
posto.
Trokšti būti kažkuo.
Pasakyk Jėzaus buvimo vietą. Sumokėsiu tau daugiau…
1 000 šekelių.
-Juokauji. Nebūk… -2 000 šekelių.
30 sidabrinių monetų arba mirtis. Rinkis.
Žinoma, verčiau pasirinksiu sidabrą.
Bet noriu, kad žinotum,
jog Jėzus nėra jo tikrasis vardas.
Tęsk.
Jo vardas –
Judas Iskarijotas.
Taip. Jis visiems liepė sunaikinti Romą.
Aš pasakiau:
„Ne! Niekad nenaikinčiau Romos. Dievinu Romą.
Romėnai – geriausi draugai.“
Judas nėra Mesijas.
Jis jau dirba mums.
Mums tavęs nereikia. Priimk pasiūlymą.
Pasaugosi vietą, kol mes jį suimsime.
Aš jo neišduosiu.
Tiki, kad tavo Mesijaus gyvybė tokia vertinga?
Net jei galvočiau, kad jis – elgeta,
verčiau mirčiau, nei išduočiau jį Romai.
Tuomet mirtis. Išveskit jį.
Ar galime ką padaryti dėl Klarenso?
Kalbėjau apie tai su savo tėvu.
Jis man dar neatsakė.
Atsakys.
Greitai.
Ateik.
Gal nepagailėtumėte monetos?
Kad gaučiau maisto, šilumos ir pastogę.
Kiek jau galit…
Linkiu tau ramybės.
Ramybės ir tau.
Varinija…
Klarensui viskas bus gerai.
Ne jo būdui mirti ant kryžiaus.
Atsiprašau?
Atsiprašau.
Noriu būti švarus.
Galime jį atstatyti.
Sese?
Jis atrodo…
Jis atrodo visai kaip Jėzus.
Tu nesi mačiusi Jėzaus.
Jo esybė.
Pažvelk į jį. Tyras ir baltas.
-Aišku. -Toks patikimas.
Matai?
Šitas?
Pažvelk į jį.
Rodos, dar vienas netikras mesijas.
Klarensai.
Klarensai, tau viskas gerai?
Turbūt jau per vėlu man pasikeisti, ar ne, Varinija?
-Klarensai… -Kodėl tu mane pakišai?
Pakišau?
Mano brolis liepė savo žmonėms mane sekti.
-Taip jie tave surado. -Tuomet kodėl pabėgai?
Pabėgau, nes…
Nes tampu nesava, kai galvoju apie tave.
Ir žiūrėk, kur atsidūrėme.
Varinija, nežinau, ką sau galvojau,
svajodamas, kad būsiu su tavimi.
-Buvau beprotis. -Ne.
Ne beprotis.
Esi tobula, Varinija.
Tokia, kokia turi būti.
Ta tobula mergina, gyvenanti šalia,
bet nepasiekiama.
Tavo tobula šypsena…
Tavo tobulos formos akys…
Tavo tobula…
Tobulai tavo.
Tobulai per vėlai.
-Mane nukryžiuos, Varinija. -Ne.
-Taip. -Klarensai, pažvelk į mane.
-Ne. -Taip.
-Klarensai. -Viskas gerai.
-Užteks. -Ne, palauk!
-Tavo laikas baigėsi. -Atstokit!
Patraukit rankas!
Elijau, ne.
Atsitrauk.
Ne, prašau!
Sūnau.
Motin.
Užimti vietą.
Nagi!
Jie paima mūsų kūdikius!
Klarensai!
Kopūste, paklausyk manęs.
Mes išmokome!
-Paleisk. -Ne!
Paleisk.
Klarensai… Pasitrauk!
Klarensai!
Ne! Klarensai!
Girdėjot, ką pasakė jūsų Mesijas?
Jis meldžia Romos pasigailėjimo!
Pasakyk man, Mesijau.
Kur tavo dievas?
Kur jis?
Klarensai!
Ne!
Telydi tave Dievas, Klarensai.
Viešpatie mano, aš nesuprantu.
-Mes galime išeiti. -Mes palauksime čia, Petrai.
Judas mane išduos.
Už 30 sidabrinių monetų.
Po trijų dienų mane suims.
Mane nukryžiuos.
Tam mane čia ir atsiuntė.
Žmonės…
Vienintelė Dievo klaida.
Viešpatie, atleisk jiems, nes jie nežino, ką daro.
Tik nereikia.
Pasakysiu tau maldą.
Brangus dangiškasis tėve,
prašau, užmušk visus tuos žmones.
Užtektų sieros ir ugnies.
Bet jei galima,
nepagailėk lavos.
Ypač tam šūdžiui, kuris mane piešia.
Visi esame tik vyrai ir moterys.
Daugelis mūsų neįsivaizduojame, ką darome.
O kai išsiaiškinsime, bus jau per vėlu.
Visą gyvenimą praleidau
stebėdamas žmonių žiaurumą.
Viskuo aptekę
nedavė man nė lašelio vandens.
Nuo manęs nuplėšė paskutinius marškinius.
Aš buvau vienas iš tų žmonių.
Ir dėl to tikrai nuoširdžiai atsiprašau.
Tapau savo paties nežinojimo auka.
Taip.
Mus reikia šviesti.
Ne bausti.
Sėkmės.
Gali pažvelgti į mane, brolau.
Viskas gerai.
Mano drauge…
Mano broli…
Taip negali baigtis.
Pasakyk, kad turi planą.
Taip negali baigtis, Klarensai.
Smagu girdėti, kaip tari mano vardą.
Brolau, aš labai bijau.
Nereikia bijoti.
Dievas su mumis.
Mumis visais.
Barabas buvo teisus.
Tu esi karalius.
Persmeik jį su šita.
Jis neištemps nė valandos.
Surask kelią atgal pas mane, sūnau.
Pakilk, Klarensai,
Aminos sūnau.
Tu netikėjai, bet išlaisvinai
vergus, rizikuodamas savo gyvybe.
Netikėjai manimi,
bet tuomet supratai, kad aš esu prisikėlimas, gyvenimas.
Tie, kurie tikės manimi, gyvens, net jei mirs.
Viešpatie.
Subtitrus išvertė Akvilė Katilienė