Мене звати Ед Воррен,
я тут із дружиною Лоррейн і Вікторією Ґрейнджер.
Сьогодні 20 квітня 1964 року.
Вікторіє... коли ви вперше помітили прояви надприродного?
Вибачте, я не знаю, як це робиться.
Тоді почнімо з початку.
Моєму татові здавалося, що за ним щось стежить.
АНТИКВАРІАТ І ВІНТАЖ
Щось невидиме.
Він замикав двері на ніч, а наступного ранку
вони були відчинені.
Тоді він почав чути...
голоси.
Я йому не вірила.
Я думала, він старіє.
Але якось я прийшла і...
знайшла його.
Тату!
Тут було так тихо після його смерті.
Але потім дещо змінилося.
Я це відчула.
Таке сильне відчуття, наче...
наче за мною стежать.
Там щось є.
І коли я сама...
і дуже тихо...
воно мене кличе.
КОМІРЧИНА
Сонце...
Я не знаю. У мене погане передчуття.
Еде, я зможу.
Лоррейн...
Мене звати Лоррейн Воррен.
Я хочу допомогти.
Я... відчуваю твій дух.
Твій страх.
Є ще щось.
Хто ти?
Еде!
- Лоррейн! Лоррейн? - Еде!
Лоррейн, що сталося?
Дитина!
До лікарні десять хвилин!
Що то було?
Я не знаю!
У кімнаті... дещо було.
У дзеркалі.
Я не знаю.
- Термін? - У травні. Пологи передчасні!
Повідомте пологове відділення. У нас імовірне відшарування!
Усе буде добре.
Щось не так, я відчуваю!
- Усе буде добре. - Пане, залиштеся тут.
- Ні, Лоррейн! Лоррейн! - Пане!
Лоррейн!
Мусимо витягти дитину. Тужтеся.
У неї кровотеча.
- Кров уже везуть? - Так.
Де Ед?
Як дитина?
- Які в неї показники? - Де Ед?
Пульс — 130. Тиск — 80 на 40.
Чорт!
Дайте ліхтарик.
Тут щось є!
Світло зникло! Лоррейн!
- Ні! Лоррейн? - Еде!
Прошу... Ні. Я мушу поговорити з дружиною.
Не заважайте.
Еде... Не дай йому скривдити дитину.
Кому не дати?
Будь ласка.
Гаразд, голівку вже видно.
Тужтеся, пані Воррен.
Припиніть тужитися! Голівка вийшла.
Пуповина навколо шиї.
Два затискачі й ножиці.
Що? Що він сказав?
Що сталося?
Ще раз тужтеся. Мусимо витягти дитину.
Гаразд. Усе добре. Дитина на підході.
Мені потрібне світло. Вона стікає кров'ю.
Щось не так.
Що з нею?
- Щось не так! - Допомогти?
Будь ласка.
Лікарю, що не так?
Лікарю, що сталося? Що таке?
Дайте мені дитину.
Дайте мені мою дитину!
Мені шкода.
Боже.
Прошу, Небесний Отче.
Благаю, поверни її.
Боже.
Прошу, поверни її.
Боже.
Небесний Отче, прошу...
Молю, поверни її.
Боже, благаю.
Благаю...
Боже мій!
Як її звати?
Її звати Джуді.
Джуді Воррен.
ВОРРЕН
Ну ж бо. Ходи сюди, маленька.
Молодець.
Молодчина!
Джуді!
Що? Сонечко.
Сонечко.
Я постійно бачу жахливі речі. І вони не зникають!
О, сонечко!
Усе гаразд.
Просто блокуй, як я тебе вчила.
Як я тебе вчила.
Люсі біленька згубила кишеньку
- А Кітті руденька знайшла - А Кітті руденька знайшла
- Там не було ані монетки - Там не було ані монетки
- Лиш стрічка довкола була - Лиш стрічка довкола була
- Тебе тут нема - Тебе тут нема
А якщо я не зможу цього позбутися?
Зможеш.
Ти зможеш. Усе залежить від тебе.
Це твій вибір, сонечко.
Я люблю тебе.
І я тебе люблю.
Моя маленька...
ВЕСТ-ПІТТСТОН, ПЕНСІЛЬВАНІЯ
Ходімо, хлопче.
Гарний хлопчик.
Мама просила принести прикраси з горища.
Швиденько. Агов, народ!
Лише заради нас службу не відкладуть.
Вимкни телевізор, тату.
Дякую, сонечко.
- Бляха! - Що за слова, Хезер!
Карін, спускайся.
- Не забудь камеру. - Вона заряджена?
Дякую.
- Мамо! - Що, Хезер?
Катастрофа! Дон весь ранок просиділа у ванній.
- Неправда! - Правда!
Гарячої води нема.
І розетка від фена згоріла!
Я на хвилинку.
Сонечко, ще є час поправити зачіску.
І тобі так личить ця сукня!
Не бреши їй, бабусю.
Я тебе вб'ю!
Не можна вбивати її в день миропомазання.
Майло Еванс Робертс.
Майло Евансе Робертсе,
прийми дар Святого духа.
- Амінь. - Я не знаю.
- Кохана, ти в кадрі. - Он вона.
Забери голову. Пробач, дякую.
Правда, вона гарна?
...Святого Духа. Іди в мирі.
Хезер Елізабет Смерл.
Хезер Елізабет Смерл,
прийми дар Святого Духа.
Амінь.
Іди в мирі.
Ось вона.
Її миропомазали. Ти це зробила, сонечко.
- Агов, дівчата! Хто хоче вечеряти? - Ми!
- Покваптеся! Ходімо в дім! - Я така голодна!
Швидше! Рухом! Стає холодно!
...подзвонити. Так, церемонія була гарна.
- Джоне, припини! - О, люба!
Ти знаєш, як я люблю твої соуси!
Обожнюю!
- Чекай... - Куди ставити салат?
Угу.
Бабусю, куди ставити салат?
То вам весело?
Що за галас?
- Пробач, це дівчата. - Не бігайте в домі.
Гаразд. Закінчуймо. Що тут у нас?
Воно вище за мене!
Боже мій!
А мені на миропомазання нічого не дарували.
- Дон... - Ми ж купили тобі ту гарну брошку.
- Так. - О так...
Так, було таке.
- Що ж, відкривай. - Гаразд.
Це дзеркало.
Скло трісло.
- О, Хезер... - Сонечко, дідусь полагодить.
Ми знайшли його на барахолці в окрузі Бакс.
- Саймоне, тихо! - Правда?
Агов...
Мені подобається.
Дякую, дідусю.
- Будь ласка, сонечко. - Дякую, бабусю.
Золотце!
- Сподіваюся, воно не дуже дороге. - Не хвилюйся.
Чоловік не міг запхати його в машину, тому трохи спустив ціну.
Воно наче чекало на нас.
У ванній часом людно. Поставиш у себе — буде лише твоїм.
- Гарна ідея. - У нашій кімнаті його не буде.
- Ви такі люб'язні... - Серйозно?
...і уважні.
Більше жодних черг.
Цей малюк угорі схожий на тебе в дитинстві, правда?
Так, авжеж. Я бачу.
- Хезер! - Нога зісковзнула.
Ні. Я бачила.
- Ну все. - Дон ногу підставила.
Не зараз. Так...
Схожість вражаюча.
- Той чубчик. - Хто хоче торта?
Я хочу!
Гаразд!
- Зараз! - Ось так.
На вигляд смачно.
Миропомазальний торт!
- Вітаю, котику. - Дякую.
У мене торта точно не було.
- Не забудь загадати бажання. - Тихо, Саймоне.
Саймон теж хоче торта.
Ну що ж!
Готові?
Що? Вона задула мої свічки.
- Хто? - Дон!
- Я не задувала! - Задула!
- Ні! - Увімкнімо світло.
- Усе гаразд. - Я не задувала.
Усе добре. Нумо їсти торт.
Задула.
Боже мій!
Хезер! Боже мій!
Хезер! Ти ціла?
Усе гаразд. Що сталося?
Боже мій. Тату. Стільки крові.
Ти поранена?
Боже мій, тебе поранило?
Усе гаразд. Стисни мою руку.
- Усе добре. - Я принесу аптечку!
За десятиліття розслідувань надприродних явищ
відомі дослідники паранормального Ед і Лоррейн Воррени
бачили всі можливі випадки.
Але в 1986 р. на околиці Пенсільванії вони зіткнулися з раніше не баченим злом.
Ця справа виснажила їхню сім'ю і поклала край кар'єрі.
За мотивами реальної історії.
ЗАКЛЯТТЯ 4 ОСТАННІЙ ОБРЯД
Молоді мешканці квартири думали, що говорять із духом
дівчинки на ім'я Аннабель Маллінс.
А насправді вони спілкувалися з нелюдським духом.
З демоном.
Він зіграв на їхньому жалю.
Зіграв на їхньому співчутті.
Він попросив дозволу увійти в ляльку як у посудину,
провідника в наш світ.
Ми бачили сотні речей на кшталт Аннабель.
Прокляті предмети, тотеми,
і ми дійшли висновку, що найкраще їх збирати.
Це наче забирати зброю з вулиць.
Хвилинку, перепрошую.
Знаєте що?
Увімкніть світло.
Гаразд.
Так. Є запитання?
Слухаю.
То ви щось типу мисливців за привидами?
Ні. Ми не... мисливці за привидами.
Але ми бачили фільм.
Чекайте! То вас не забризкувало слизом?
Прошу...
Є серйозні запитання?
Слухаю.
Чому ви припинили?
Ми не припинили.
Ми мандруємо, читаємо лекції.
Може, напишемо книгу.
Але ви більше не беретеся за справи.
Ми вирішили
зосередитися на інших аспектах життя.
Забираймося звідси.
«Кому ти подзвониш?»
Що ж... дякую.
Робота всього нашого життя...
Це наче комедійний скетч.
Що... Це не смішно!
Тату, не все так погано!
Здається, ти не бачиш лісу за деревами.
Чи привидів за цвинтарем.
Чудово.
Вони навіть не слухали.
Їх це більше не цікавить.
Вони наче чекають на кульмінацію жарту.
Вони просто розважаються.
Мабуть.
Коли запитують, чому ви це покинули,
чому не скажеш, що в тебе хворе серце?
Бо так кажуть старигани.
Та й це радше пауза, ніж пенсія.
Поки лікар не дасть добро.
Так, кохана?
А поки що — у тебе скоро день народження.
І я хотіла запросити Тоні.
Якого Тоні?
Тату! Ми зустрічаємося пів року.
Той Тоні.
Не смішно.
Звісно, сонечко. Ми його любимо.
- Справді? - Еде.
- Так. - Готові замовити?
- Так. - Так.
Мені лінгвіні з молюсками.
- Чудовий вибір. - Гаразд.
Хто наступний?
Так, я можу.
У вас тут стільки смакоти.
Я на дієті через проблеми із серцем...
...знайшла Там не було ані монетки
Лиш стрічка довкола була
Там не було ані монетки Лиш стрічка довкола була
Люсі біленька згубила кишеньку А Кітті руденька знайшла
Там не було ані монетки Лиш стрічка довкола була
Люсі біленька згубила кишеньку А Кітті руденька знайшла
Там не було ані монетки Лиш стрічка довкола була
Тебе тут нема
Люсі біленька згубила кишеньку...
Стейк на грилі із зеленню. Спробуємо.
Можна з курятиною?
Звісно.
Заправка окремо?
Лоррейн?
Пані, з вами все гаразд?
Так.
Так, я... Я...
Усе добре. Дещо привиділося.
Усе добре.
Ви вже вирішили?
- Перепрошую. Що? - Лазанья.
Вона любить лазанью.
Так, сонечко?
Так, чудовий вибір. Дякую.
Дякую.
Гаразд. Страви скоро будуть.
З вами все добре?
Так.
Шкода, що мені не можна лазаньї.
Мамо, мамо!
Що ти тут робиш?
Мам...
Джанет...
Ні.
Ні, це Марджі казала.
Чекай! Запізнимося на день народження пана Пінкі Попа.
Я знала, що в них проблеми, але не думала, що серйозні.
Покапся, Шеннон!
- Він розсердиться, якщо спізнишся. - Як шкода.
Ну ж бо!
Ні.
Дівчата, припиніть!
Ні.
Навряд чи це правда.
Еліс би цього не хотіла.
Ми знайомі зі старшої школи.
Ні.
Вона цього не казала, ні.
Дівчата!
Дівчата, виходьте негайно!
Джанет, ти там?
Нас роз'єднало?
Джанет?
Алло?
Ось так.
Хочеш супу?
Добре, Сюзі, я приготую тобі суп
і одразу повернусь.
«Добре!»
Ти зможеш.
Тут написано «вітаємо».
Ось кукурудза.
Приготуєш морквяний суп, який ми любимо?
Звісно!
- На коли? - Добре, чудово!
Я приготувала тобі суп, Сюзі.
Де Сюзі?
Мамо, мамо!
Як ти сюди потрапила, Сюзі?
Мамо, мамо!
Мамо!
- Ходи сюди! - Вона вкрала мою ляльку.
- Як день? - Вона вкрала Сюзі!
Ти був слухняний?
Хороший хлопчик.
- Привіт, тату, що дивишся? - Привіт.
- Дещо нецікаве. - Вона вкрала мою ляльку!
- Привіт усім! - Вона вкрала Сюзі!
Привіт, золотце.
- Гаразд. - Віднесеш столові прибори?
Татку, мені ніхто не вірить!
- Що? - Вибач.
- Вона бреше! - Не вірить?
Не брешу!
Я тобі повірю.
Тільки розкажи.
Я гралася в кімнаті Дон...
- ...зі Сюзі, а тоді... - Шеннон! Вона каже, що бачила стару жінку.
- Я тобі вірю! - Добре.
- Усе. Сідайте. - Стара жінка забрала Сюзі.
- Я була в крамниці. - Саймон тобі вірить.
Саймон вірить...
- Бабусю, годі лякати Карін. - Сідайте.
Гаразд, люди. Я голодний. Нумо їсти.
Чому мені не вірять?
Я тобі повірю. Розкажеш після вечері.
Сідай, сонечко.
- Гаразд. - Сідай, Карін.
- Сідайте. - Може, це була наша бабуся.
Гаразд!
Добре.
Допоможи нам, Господи, бути вдячними за те, що в нас на столі.
- Амінь. - Амінь.
- Нумо їсти. Усе таке смачне! - Я хочу котлетки!
Котлетки мої улюблені.
Дивно.
Я знаю, що ти дивна.
Що дивно?
Дзеркало.
І не кажи.
Ті моторошні малюки наче стежать за мною.
Малюки — збоченці. Вони огидні.
Серйозно.
«Цей посередині схожий на тебе, Хезер».
Кумедно, але це брехня. Ти була бридкішою в дитинстві.
Боже, дякую.
Бачила б ти листівки, які мама з татом отримували в лікарні.
«Джанет, нам так шкода, що твоя донька народилася
схожою на типа з "Бовдурів"».
От дурепа!
Знаєш,
завтра забирають сміття.
Віднесемо його за ріг.
Яке ж воно важке!
А якщо бабуся спитає?
Це все близнючки. Вони винні. Вони зламали. Ми просто винесли.
Гарна ідея.
Знаю. Я генійка.
Доброго ранку всім. Карін!
- Спустися. Що вона робить? - Сидіти...
- Сидіти. Уперед! - Карін, злазь.
Карін, ходи сюди. Сідай.
- Робиш мені сандвічі? - Коханий, я роблю сандвічі дівчатам.
- А мій ланч? - Є твій ланч.
«Сімейна відпустка у Флориді».
Ого!
Круто було б, правда?
Дуже круто.
- Від тебе смердить, Саймоне. - Він весь час пукає.
Це бекон.
- Я не... - Ні!
Не ляскай мене сиром.
Знаєш, що сталося, коли ти востаннє це зробила?
- Що? - Я впав на коліна.
Я візьму.
- Візьмеш із другого кінця? - Так.
- Готовий? - Влізе.
- Я не маю скарбнички. - Я не маю двох доларів.
Я не маю. Це просто жарт.
Так, може, в нас буде два долари.
Чотири долари!
Було б добре.
У тебе скоро день народження.
Ти в нормі?
- Дон? - Сонечко?
Ти в нормі?
- Золотце? - Ну ж бо.
- Що таке, Дон? - Дон?
Дон, ти можеш дихати?
- Ти задихаєшся? - Задихаєшся?
Боже! Дон!
Сонечко. Боже мій.
Боже мій, ні!
- Усе буде добре. - Боже мій.
- О, Дон! - Доні!
Боже мій!
Дон!
Усе гаразд.
- Що це? - Це скло? Ти проковтнула скло?
Треба їхати в лікарню.
- Так. - Швидко!
Вези її в лікарню!
Боже, Джеку!
- Усе буде добре. - Так.
- Усе буде добре. - Сонечко, сядь.
Хезер, сонечко.
Ходімо.
Так погано?
Вищий, ніж я думав.
Не думав включити рибу в меню?
Я не дуже люблю рибу, лікарю.
А яєчні білки?
Яєчні що?
Еде...
Я знаю тебе вже давно. Припиняй.
Перепрошую?
Не можна допустити ще один інфаркт.
Так.
ВОРРЕН
Ханно... Надвір!
- Рада тебе бачити. - Як ти?
Лоррейн, радий тебе бачити.
Пригощайтеся закусками, я зараз прийду.
Гаразд.
Добре...
А це за що?
Дякую
за чудове свято.
Усі мої улюблені люди
тут.
З днем народження, Еде.
Вона тут.
Гаразд.
Тоні, ти надто нервуєш!
Що? Я не нервую.
Я просто хочу, щоб вони схвалили.
Що?
Не знаю. Мене, нас.
Тобі нема про що хвилюватися.
Моя мама тебе любить.
А тато?
Йому не подобаюсь?
- Припини! - Ти серйозно?
- І ти мені це зараз кажеш? - Я цього не казала!
Навіщо краватка? Це не похорон.
Ще й одяг на мені не той?
Боже мій.
Гаразд. Де ми?
Вона тут?
З днем народження, тату!
- Дякую, сонечко. - Привіт, мамо.
- Томмі? - Тату, це Тоні!
- Я так і сказав. - З днем народження.
- Дякую. - Тоні, ти такий гарний.
Прошу, заходь.
Навіщо краватка? Це не похорон.
Що?
Джуді?
- Отче Ґордоне. Вітаю! - Отакої!
Я така рада вас бачити.
- Сонечко. - Ти виросла.
Він завжди так каже.
Це мій хлопець Тоні.
Тоні, це отець Ґордон.
Він працював з мамою і татом.
- Радий знайомству, Тоні. - І я.
Чим ти займаєшся?
Зараз нічим.
Зрозуміло.
Тоні був поліціянтом.
Рано вийшов на пенсію.
Ти замолодий для пенсії, синку.
Так, це...
Це довга історія.
Гаразд. Нічого не торкайтеся.
Усе, що ви тут бачите, або одержиме привидами, або прокляте,
або використовувалося в якомусь ритуалі.
Що там?
Усі скелети.
Що? Справді?
Лялю, подай мені пиво.
Дякую.
Можна ще?
Вітаю.
Гарно пахне.
Пробачте. Я Тоні.
Я знаю, хто ти.
Ти хлопець Джуді.
Так. Бред Гамільтон. Я працював з Ворренами.
Над розслідуваннями?
Час від часу, так.
Іноді консультував, іноді... охороняв.
Ви бачили екзорцизм?
Чи бачив я екзорцизм?
Перший ряд, малий. Он тут.
Бойовий шрам.
Вона мало не відкусила мені щоку.
Справді?
Так. А кажуть, що Род-Айленд нудний.
Не знаю. Хочеш булочку, Тоні?
Люсі біленька згубила кишеньку
А Кітті руденька знайшла
Там не було ані монетки
Лиш стрічка довкола була
Тебе...
тут...
нема
Пробач.
Ти в нормі?
Так.
Ти... щось бачила?
Дрібниці.
Гей.
Пробач. Це дивно. Я поводжуся дивно.
Люблю диваків.
Я люблю тебе. Я кохаю... тебе.
Що ти казала, коли я зайшов?
Фокус, якого мене навчила мама.
Який фокус?
Так я навчилася справлятися...
з видіннями.
Блокувати їх.
Гаразд. Які там слова?
Ні, серйозно. Навчи мене.
Мені соромно.
Я хочу знати.
Тобі не має бути соромно зі мною.
Прошу.
Гаразд, але не смійся.
Я не сміятимуся.
Люсі біленька...
...згубила кишеньку
Бідна Люсі.
Ні... Чекай. Коли я зайшов, у тебе були заплющені очі.
Це теж частина ритуалу?
Добре.
Люсі біленька...
...згубила кишеньку
А Кітті руденька знайшла
- А Кітті... - Там не було...
Гей.
Що?
Ти мухлюєш.
Пробач.
О! Пробачте.
- Мамо! - Пані Воррен!
Тоні, тебе Ед шукає.
Він запрошує хлопців у гараж.
Тобто... І мене?
Так, якщо хочеш.
Так. Звісно.
Мабуть, я...
Джуді, чекай.
Що відбувається?
Нічого. Усе гаразд.
А в ресторані?
То пусте.
У тебе почастішали видіння?
Ні.
Ти пам'ятаєш нашу практику?
Я впораюся.
Ні. Джуді, не впораєшся. Це треба блокувати.
Повір мені. Із власного досвіду,
тобі цього не треба.
Я розумію.
Люблю тебе.
І я тебе люблю, мамо.
Ходімо врятуємо Тоні від твого тата.
Прошу.
Дякую за підтримку.
Непоганий відскок!
Ну ж бо, Дрю, ти зможеш.
Покажи йому.
Тоні! Твоя черга.
Звісно.
- Усе добре? - Так.
Удачі, друже.
- Гаразд. - Знімай піджак!
- Піджак. - Добре!
Ну що ж, готовий?
- Так. - Більше стрибай.
- Ні, усе добре. - Ну, готовий?
Ще раз.
Добре.
Двадцять один — вісімнадцять!
Гарна гра.
Не пощастило, Тоні. А я думав, у тебе був шанс.
- Вітаю. - От чорт.
- Непогано. - Молодець.
- Навіщо я бив? - Пробач.
Ти в нормі?
Так.
Досі непереможний.
Піду по випивку.
Я з тобою.
Ви чогось хочете?
- Ні, дякую, сонечко. - Усе добре?
Так, усе добре.
Пиво?
Так.
Я помітила.
- Такий порядок. - Я стараюся.
- Так. - Це...
Вибачте, що перериваю.
Власне, я... Можна дещо сказати?
Звісно. Що саме?
Так, що ж...
Добре, що Джуді пішла, бо я хотів сказати...
Я просто...
Тобто...
Я купив каблучку через тиждень після знайомства.
Швидко, я знаю, ми зустрічаємося лише пів року,
але...
Коли знаєш, то знаєш.
І я... Я не уявляю життя без неї.
Тому...
я хочу сказати... Я прошу вашого благословення.
Така гарна, Тоні.
Ти знаєш,
що наша сім'я не така, як інші?
І Джуді...
вона наша дівчинка.
І твоя правда, минуло дуже мало часу.
Але ми майже не знали одне одного, коли заручилися.
Ед ішов служити.
Але я гадаю... Ми просто знали.
Звісно, ми даємо вам благословення.
Пане Воррене?
Так...
Тоні... Ти хороший хлопець...
Еде...
І... Ми знайомі лише пів року.
Не кажи дурниць.
Але вона щойно сказала, що ви...
- Так... Тоді часи були інші. - Так...
Гаразд...
Мабуть, ще надто рано.
- Саме так. - Ні.
Я прийду через місяць і...
Місяць?
Еде...
Що це?
Це для мене?
Так.
Джуді, я питав...
Так! Звісно, так!
Так!
Яка краса.
Тому ти так нервував у машині?
Авжеж.
- Ти бачила? - Так! Бачила.
Така гарна.
- Сонечко. - Дякую, пане.
- Дякую. - Вітаю.
Така гарна.
- Ти щаслива? - Так.
- Вітаю, Тоні. - Дякую.
Тоні здається щирим.
Так...
У Джуді добре чуття.
Дозволь їй піти своїм шляхом.
Так.
До речі,
нам дзвонять.
Сім'ї дзвонять. Вони б хотіли скористатися
вашими послугами.
Про що мова? Вони місцеві чи...
Еде.
Так.
Пробачте, отче, це в минулому.
Я знаю. Просто...
Я мусив спробувати.
- Заради старих часів. - Авжеж.
- З днем народження. - Дякую.
Маєш гарний вигляд як на стариганя.
Вдаватимемо, що нічого не відбувається?
Отець Дженсен подав нашу справу в архієпархію.
І що?
Ти даси нам жити в домі з привидами?
Не говори так з батьком!
Усе гаразд, я сам, мамо.
Припиніть сваритися!
Золотце...
Усе гаразд.
Прошу, тату, ходімо в мотель.
Нас восьмеро. Нам це не по кишені.
- І отець Дженсен сказав... -«Отець Дженсен сказав».
- Я вже це чула. - Така процедура.
Вони працюють з людьми, які документують... ці речі.
«Ці речі»?
Щоб довести, що це насправді!
«Щоб довести, що це насправді»?
Це насправді!
- Воно хоче нас убити! - Ні.
Хоче!
Ти нам не віриш.
- Ні. - То віриш?
- Дон, я не про це. - Ти не віриш.
Я не про це!
Не віриш, бо з тобою такого не було.
- Це відбувається з нами всіма! - Не так, як зі мною, тату!
Я більше не можу так жити, ніхто з нас не може!
Або ти нам не віриш, або не можеш нічого вдіяти. То що?
Господи сраний боже...
- Дон... - Гей!
- Я не чекатиму. Ні. - Облиш. Ні.
О ні. Дон. Ходи...
МИРОПОМАЗАННЯ ХЕЗЕР
...ту гарну брошку?
- Так. - О... так.
- Ну ж бо, відкривай. - Гаразд.
- Ну ж бо! - Цікаво, що це.
Напруга!
Боже мій!
Дивно якось.
Дякую, дідусю.
Прошу, сонечко.
Дякую, бабусю.
...торт!
Тобі сподобався торт, Хезер?
Саймон теж хоче торта.
- Ну що ж! - Так!
Готові?
Вона задула мою свічку.
- Хто? - Дон!
- О! - Я не задувала!
Задула.
Ну що ж!
Готові?
Вона задула...
Що це було?
Саймон теж хоче торта.
- Ну що ж! - Так!
Готові?
- Ну що ж! - Так!
Готові?
- Ну що ж! - Так!
Готові?
Вона задула мою свічку.
Саймон теж хоче торта.
- Ну що ж! - Так!
Готові?
Тату.
Джеку!
Джеку. Джеку.
Дівчата!
Боже!
Боже мій. Хезер.
Дитинко, що сталося? Що сталося?
Тут хтось є!
Тут нікого немає. Нікого!
- Він тут! - Хезер! Бідна дитина.
Ми не можемо так жити, Джеку!
Треба щось робити!
Бідна Хезер!
WN107 ПЕН
Диявол прийшов у Пенсільванію.
У Вест-Піттстоні, де вугільні шахти,
сім'ю переслідує надприродна сила.
Це мої батьки і...
Воно явилося
- у кухні... - Смерли...
- ...зі стелі. - ...кажуть, що в них оселилося зло.
Допитливі — ті, хто вірить, і ті, хто не вірить —
вишикувалися біля будинку на Чейз-стріт.
Наживо за три, дві...
Вас вітає «Ларрі Кінг Лайв»!
Добрий вечір.
Ідіть геть, злі демони!
Наші гості — Джанет і Джек Смерли.
Як гадаєте, що вас переслідує?
Ми про таке не думали, Ларрі.
Ми не думали про надприродні сили, ніхто про таке не думає.
Джек Смерл каже, що демон напав на нього посеред ночі,
- паралізувавши тіло. - Дружина прокинулася, і ми почули крики.
Це справді привиди, чи це якась витончена афера?
У домі живе восьмеро людей, восьмеро людей це відчули.
Восьмеро людей не божевільні.
Ми просимо... допомоги.
- Допоможіть нам. - Морін.
Боже мій!
- Це маленька Джуді Воррен! - Вітаю, Брендо.
І маму привела.
- Наша знаменитість. - Дякую.
Брендо... Як сім'я?
Добре.
Може, коли закінчимо, ви розкажете мені моє майбутнє?
Жартую, я знаю, що ви цього не робите! У вас розслідування і все таке.
Уже ні.
Гаразд. Пані Воррен, Морін принесе вам каву абощо.
А тебе, солоденька, я забираю приміряти прекрасну сукню!
Шкода, що я не зустріла такого, як Тоні.
А як же Дон?
Ми розійшлися. Знову.
Мені шкода. Але він не єдиний хопець.
Ти така мила.
Ти надто красива для нього.
Припини!
Пробач! Схоже, я тебе подряпала.
Морін!
Ти візьмеш слухавку?
От дурепа. Зараз прийду.
У мене вже почалася клаустрофобія.
Брендо?
Ти там у нормі, Брендо?
Брендо?
Люсі біленька згубила кишеньку А Кітті руденька знайшла
Там не було ані монетки Лиш стрічка довкола була
Мамо!
Люсі біленька згубила кишеньку А Кітті руденька знайшла
Там не було ані монетки Лиш стрічка довкола була
Тебе тут нема!
Джуді!
Що сталося?
Усе гаразд.
Пане Смерле!
- Обережно на сходах. - Можете відійти?
Що у вас там?
- Розійдіться. - Назад!
Майте повагу!
- Майте повагу до моєї мами. - Назад!
Розступіться!
Дайте нам спокій!
Обережно.
- Геть! - Усе буде добре.
З бабусею все буде добре, не хвилюйтеся.
Дон, подбай про маму.
Можете відійти...
- До зустрічі. - Побачимося в лікарні.
Я поїду з нею.
- На зв'язку, кохана. - Так.
Чому це триває?
Мамо, дивися.
Так.
Це Саймон.
Привіт, Саймоне.
У мене в дитинстві був такий пес.
- Справді? - Так.
Швидка...
Кого забрали?
Свекруху.
Щось...
Щось зіштовхнуло її зі сходів.
Стає все гірше.
У нас нема коштів, щоб поїхати.
Я така рада, що ви тут.
Ми думали, що церква про нас забула.
Пані Смерл...
Церква не знає, що я тут.
Я з Коннектикуту.
Але я працював із подібними випадками
і уважно стежу за вашою історією в новинах.
Я подумав, що можу допомогти.
В ім'я Отця, і Сина, і Святого Духа.
Що там сталося?
Тут щось є.
Ви йдете?
Ми вам допоможемо.
Церква мене послухає.
Обіцяю вам, вони послухають.
Чим можу допомогти?
Я до єпископа Маккенни.
Звісно, а ви хто?
Отець Ґордон.
Хвилиночку.
Прийшов отець Ґордон.
З якого питання?
Сім'я Смерл.
Сім'я із Вест-Піттстона.
Це терміново.
Він щодо сім'ї із Вест-Піттстона.
Каже, що терміново.
Гаразд.
Він буде за хвилинку.
Отче, з вами все гаразд?
Так, я...
Пробачте.
Агов!
Отче Ґордоне?
Джуді?
Можете йти.
Мене захищає Всемогутній Господь,
творець неба і Землі, і всього видимого і невидимого.
Моя віра — моя броня.
Боже світло...
Господи, захисти мене!
Ну ось!
Завжди треба перевіряти, чи свічка справна.
Я думав, це карбюратор. Треба було перевірити свічку.
А ти молодець.
Ну, знаєте...
Я не міг собі дозволити механіка в коледжі і мусив навчитися.
Що тобі Джуді розповіла про нашу рботу?
Достатньо, щоб не ставити запитань.
Ходімо всередину. Я тобі дещо покажу.
Нічого не торкайся.
Усе, що ти тут бачиш, одержиме привидами, прокляте
або використовувалося в якомусь ритуалі.
Це не іграшки.
Навіть іграшки.
Якщо всі ці речі такі злі,
чому ви тримаєте їх тут?
Чому просто не знищите їх?
Це складно. Іноді так лише гірше.
Іноді... вони не дозволяють.
Ми вирішили, що безпечніше тримати джина в пляшці.
Краще тут, ніж там.
Скільки справ у вас було?
Справ?
Близько тисячі.
Тисячі?
Так, ми почали замолоду, десь у твоєму віці.
Кумедно. Ця кімната,
усі дрібнички тут —
це наша історія.
Це робота всього нашого життя.
Слухайте, щодо того випадку.
Я розумію.
Так... Я... нервував, а ви мене лякали.
Ми мало не втратили Джуді.
Вона не дихала.
Це тривало десь хвилину.
Це була найдовша хвилина нашого життя.
Батько такого не забуває.
Я знаю, що вона твоя наречена,
але для нас
вона завжди буде малям, яке бореться за життя.
Я розумію.
Справді?
Що сталося?
Що?
Отець Ґордон був добрим чоловіком.
Божим чоловіком.
Він допоміг багатьом.
Отець не впадав у відчай.
Ні, отець Ґордон був світлом.
І він подарував це світло мені і моїй сім'ї,
коли ми потребували його найбільше.
Шкода, що ми не змогли зробити цього для нього.
Пане Воррене? Пані Воррен?
Так?
Пробачте, ми не знайомі. Мене звати отець Зіґлер.
Ви обоє доволі відомі в певних церковних колах.
Так, ми знаємо.
Але Ґордон завжди добре про вас відгукувався.
Він вірив у місію. І в те, що ви робили разом.
Він вважав вас друзями.
Дякую, отче.
Перепрошую, отче.
Так?
Де це сталося?
Де він помер?
У Пенсільванії.
Лише Богу відомо, чому він туди поїхав.
Що?
Люсі біленька згубила кишеньку
А Кітті руденька знайшла...
Лоррейн. Що? Що сталося?
Джуді.
Щось не так із Джуді.
Де вона?
О боже.
ПОЛІЦІЯ
Можна вас дещо запитати?
ПОЛІЦІЯ ВЕСТ-ПІТТСТОНА
Не підходьте.
Що б не відбувалося в тому домі, ми забираємо Джуді додому.
Гаразд. Перепрошую.
Пробачте.
Це Ед і Лоррейн Воррени. Пані Воррен, чому ви тут?
Пані Воррен, вас викликали?
Що в домі?
Пане Воррене, ви проводитимете сьогодні екзорцизм?
- Даруйте. - Смерли щось приховують?
- Ви знаєте Смерлів? - Ед і Лоррейн!
Ви знову працюєте?
- Пане, можете назватися? - Відійдіть.
Як ви пов'язані з Ворренами?
Ед і Лоррейн...
Ти в порядку?
Пане Смерле.
Ед Воррен.
Так. Це моя дружина.
Лоррейн. Так! Прошу, заходьте.
Дякую, що прийшли.
Ми чули, ви експерти.
Нам казали, що ви вийшли на пенсію.
Що ж.
Пробачте. Ми шукаємо нашу доньку.
Мамо?
Джуді!
Це Джанет і Джек Смерли.
Дякувати богу, ти в безпеці.
Що ти тут робиш? Це на тебе не схоже.
Отець Ґордон був тут. Він приходив сюди перед смертю.
Я склала два і два і знайшла їх. Це триває кілька місяців.
- Нам треба йти. - Що? Ні. Мамо.
Пробачте. Еде, нам треба йти.
- Ви йдете? - Так.
Чекайте, що?
Пробачте, що завадили.
- Ми не підемо! - Ми не залишимося.
Поговоримо про це надворі. Ми довго сюди їхали.
Ще раз вибачте. Ходімо, Джуді.
Скажи щось.
Стійте!
Ми не тікаємо від бійок, так?
Ви завжди так казали одне одному,
коли якась сім'я вас потребувала.
Малою я не розуміла, навіщо ви йшли.
Навіщо так віддавалися людям, яких не знали.
Навіть зараз я не знаю.
Я не знаю, чому я тут. Я справді не знаю.
Але ми всі тут.
І ми їм потрібні.
Ви їм потрібні.
Прокоментуєте?
Пане Воррене, гадаєте, там справді є привиди?
Нам не варто було звертатися в медіа.
Тепер наші сусіди нас ненавидять.
Вони думають, що ми цього хотіли.
Я не знав, що це перетвориться на цирк.
Нам потрібні були такі, як ви, експерти. Люди, які мали із цим справу.
Почнімо з початку. Коли це почалося?
- З миропомазання Хезер. - Так.
Тобто ти бачила, як він помер?
Ти була тут?
Ні, вдома. Видіння.
Але... це було інакше.
Ти сказала мамі?
Ні. Я не можу з нею розмовляти. Вона завжди так...
Хвилюється.
Так.
Є ще дещо.
Я не знаю, як пояснити,
але щось наче хоче, щоб я була тут.
То ваші батьки жили тут?
Чиї саме? Чиї батьки?
Так, вони з нами, відколи ми переїхали, і...
ПОЛІЦІЯ ВЕСТ-ПІТТСТОНА
Він готує млинці.
То це нормально?
Таке не буває нормальним.
Ні, я про те, чи ви завжди готуєте млинці?
Це частина процесу?
Іноді вафлі.
Ні, кожна справа інакша.
Кожна сім'я інакша.
Одне залишається незмінним — страх.
Його видно в очах.
І демон цим користається.
Я пробую їх ізолювати, використати їхні страхи проти них.
Частина роботи —
дати їм знати, що вони не самі.
Авжеж.
Джуді казала, що ти був копом.
Що сталося? Чому ти пішов?
Дрібниці.
Гаразд...
Я працював у Блумфілді.
Маленьке містечко. Ніколи нічого не трапляється.
Нам з напарником повідомили про домашнє насильство.
Ми під'їхали до будинку і почули сварку.
Я стукаю у двері.
Двері одразу відчиняються,
і якийсь тип тицяє мені в лице дробовик 12 калібру.
І я чую... клац.
Я... Я оговтуюся, і ми його в'яжемо.
Арештовуємо його.
Пізніше мій напарник підходить до мене
і каже: «Ти труп».
Він показує мені зброю.
Вона була заряджена.
Капсуль застряг.
Осічка.
Мабуть, є світ, у якому я мертвий.
Де я не постарію.
Ніколи не матиму дітей.
Не одружуся з вашою дочкою.
Тому наступного дня я звільнився
і купив каблучку для Джуді.
- Мій смітник, Берте. - Аякже, твій смітник!
- О так. - Ти насадив мені його на голову!
- Дякую, Берте. -«Дякую»?
Це мій смітник, я кидаю туди папір, коли помиляюся.
Чудово, а тепер, Ерні...
Зробимо кумедні обличчя? Так?
Пробач, спалах мав бути вимкнений.
Я могла б
документувати.
Усе добре?
Так.
Я щойно усвідомила, що ніколи не бачила, як ви працюєте.
Я теж відчуваю.
Будь тут.
- Мамо, я можу допомогти. - Джуді, ти обіцяла.
Мамо, мамо!
Мамо...
Карін.
Пробач.
Усе гаразд.
Як її звати?
Це Сюзі.
Привіт, Сюзі.
Тобі подобаються ляльки?
Не дуже.
Відійди від неї!
Я знаю, що ти зробила.
Брудне дівчисько!
Ні!
Духів три.
Вони жили не в цьому домі, а на цій землі.
Тут була ферма.
Я бачила жінку.
Шалену жінку.
Щось її мучило.
У неї була інтрижка і...
її чоловік оскаженів.
Він узяв сокиру і накинувся на неї.
Вона сховалася в підвалі, але вона була не сама.
Вона пішла туди зі старенькою мамою.
Він убив їх обох.
Ми вже бачили такі насильницькі прояви.
Чому зараз інакше?
Три духи — це зовнішній прояв.
Щось іще блокує моє бачення.
Ховається за ними.
Демонічна сила?
Воно контролює духів. Використовує їх проти Смерлів.
Але чого воно хоче? Це триває кілька місяців.
Чого воно чекає?
Джуді!
Мамо?
Можеш підійти?
Мамо?
скучили за мною?
Аннабель?
Джуді?
Ти тут?
Карін?
- Джуді! - Джуді!
Твоя голова! Що сталося?
На горищі щось є.
Не може бути.
Воно... нас знайшло.
Лоррейн?
Ні, Лоррейн. Не треба.
Еде, щось змінилося.
Щось змінилося.
Тоді за тиждень Джуді одужала.
Лікарі казали, що ніколи такого не бачили.
Це було диво.
Ми не бачили цього дзеркала...
до сьогодні.
Але я не розумію. Ми з Хезер його викинули.
З такими речами так просто не буває.
Воно не закінчило з вами і не закінчило з нами.
То що сталося з жінкою
з крамниці?
Ми не знаємо.
Ми не поверталися туди.
У вас на горищі демон.
Перший, якого ми зустріли.
Ми були молоді й налякані, і мало не втратили доньку.
Ми сказали собі, що ризик надто великий,
і ми не можемо повернутися.
Тому так.
Ми втекли.
Я вважатиму,
що це гарний знак, що ви досі тут.
Ми вас не залишимо.
Хочеш води?
Пробач.
То що тепер?
Як цього позбутися?
Еде! Ви справді заберете його додому?
Тут залишати не можна.
Його втримає лише кімната з артефактами.
Гаразд, Вест-Піттстон, назад додому в Монро. Звернеш на 80-у.
- Лоррейн і Джуді затримаються. - Стійте, 84-ю швидше.
У цю пору 80-ю буде швидше.
Послухай, що б не сталося сьогодні,
ти мусиш робити, що я кажу.
Зрозумів.
Що? Що таке?
Дрібниці.
Усе добре?
Просто Лоррейн дещо сказала.
Дещо змінилося.
Мамо... пробач.
Ні, ти пробач.
Я не мала дозволяти тобі залишитися.
Коли почнемо, вороття назад не буде.
Не дивіться.
І не торкайтеся.
Не знімайте рукавиць.
Усяке може статися.
І, ймовірно, станеться.
«Святий архангеле Михаїле,
захисти нас у часі боротьби.
Захорони нас від підступності і пасток диявола.
Нехай Господь його покарає.
І прожене в пекло Сатану
і всіх інших злих духів, які сновигають світом,
прагнучи знищити людські душі.
Амінь».
Я підготую авто.
- Ми спустимося за хвилину. - Добре.
- Готові? - Так.
Два, три... Так.
- Ходімо, Саймоне! - Саймоне!
Ходімо, Саймоне!
- Ходімо! Будь чемний. - Ходімо!
Виведіть його.
Ми намагаємося!
Під ізоляіцією лише гіпсокартон?
Так.
- Якщо зійдемо із дошок, ми... - Провалимося крізь стелю.
Легко не буває.
Мені здається, чи...
чи воно стає важче?
Так. Іноді ці істоти можуть бути
вперті.
Ви як?
- Нормально. - Гаразд.
Еде...
Дивіться.
Не зупиняйтеся.
Ну ж бо!
Джуді... Джуді, що сталося?
Мамо.
Мені погано.
Ми майже дійшли.
Не дивіться!
Не... не дивіться туди!
Вона тут!
Тут лише ми.
- Вона тут! Я її бачив, Еде. - Ні, тут лише ми.
Вона тут.
- Зосередьтеся на тому, що робите. - Я її бачив. Вона тут.
Дивіться під ноги.
Джеку, обережно! Ні!
Тату!
Будь тут.
Мамо!
Еде, що відбувається?
Джеку! Що сталося?
Назад!
Ні, назад!
Не пускайте нікого.
- Я покличу Тоні. - Ні, я впораюся.
Допоможіть мені.
Лоррейн, будь там! Не пускай сюди нікого.
Ну ж бо.
Так!
Що за...
От чорт. Господи.
Боже мій.
Що?
Ні.
Люсі біленька
Згубила кишеньку
А Кітті руденька знайшла
Там не було ані монетки
Лиш стрічка довкола була
Мамо?
Мені погано.
Джуді?
Ми терпляче чекали,
поки маленька Джуді повернеться до нас.
- Усе гаразд. - Пробачте, Еде.
Усе добре.
Обережно.
Саймоне, назад.
Джуді?
Саймоне, назад!
Що відбувається?
Дівчата, ходімо.
Тягни його, Хезер!
Мамо?
Ні!
- Мамо! - Гей!
- Усе гаразд. - Саймоне!
- О ні! - Впусти мене!
- Стій! Ні! - Ні!
- Саймоне! - Ні! Відійди від них!
Відійди від них!
Джуді.
Ні! Ні!
Ні, Джуді, глянь на мене. Подивися мені в очі.
Тату?
Так.
Ну ж бо.
Це... Джуді...
- Відчини двері! - Відчини!
- Відчиніть двері! - Не відчиняються!
- Люсі біленька... - Джуді, слухай мій голос.
- Я знаю, що ти там. Це тато! - ...згубила кишеньку
А Кітті руденька знайшла
Я знаю, що ти мене чуєш. Джуді!
Тебе тут нема
Джуді.
Люсі біленька...
Мамо!
Ні!
Чекайте тут! Я обійду з іншого боку.
Боже.
Лоррейн?
Ви в нормі?
Тоні.
- Будьте тут! - Ні!
Ні, мамо, не кидай нас!
Ви цілі?
Що робити? Викликати поліцію? Швидку?
- Немає часу. - Мамо!
- Беріть Джека і дівчат. Тікайте. - Джеку?
Вона йде на горище.
Хутко!
Швидше, дівчата! Ходімо звідси!
- Я тобі допоможу. - Усе добре.
Еде!
Воно хотіло Джуді.
Воно завжди хотіло її.
Бери книгу!
Усе гаразд.
Джуді!
Ні! Джуді!
Еде! Ніж! Еде.
Ні!
Еде!
Зніми її!
- Тоні! Підніми її! - Зніми її!
- Боже мій! Джуді! - Боже!
Боже мій! Джуді!
Ну ж бо!
Джуді!
Зараз. Гаразд.
- Немає пульсу. - Ні.
Відійди. Не заважай!
- Еде, я допоможу! - Я сам!
- Джуді...
- Боже! Ні! - Ну ж бо, дитинко. Прошу.
- Ну ж бо, Джуді. - Прошу.
- Ні! Моя маленька. - Ну ж бо, сонечко.
Ну ж бо, кохана.
- Ти зможеш. - Прошу, Господи!
Прошу, не забирай її. Благаю.
Ні...
- Еде? - Я не можу... Продовжуй.
Гаразд.
Отче!
Раз, два.
Ну ж бо!
Дихай.
Боже!
Дякую! Дякую, Боже. Дякую.
Джуді.
Мамо?
Тату?
Еде.
Зупини це!
В ім'я Отця, і Сина, і Святого Духа.
In nomine Patris, et Filii, et Spiritus Sancti.
Ми виганяємо тебе. Кожен нечистий дух!
Кожну сатанинську силу!
Кожен легіон!
Владою нашого Господа Ісуса Христа!
Еде!
Omnem potentiam satanicam!
Incursionem adversarii infernalis!
Люсі біленька...
Omnem legionem et sectam diabolicam!
In nomine et virtute!
Замовкни!
Ні!
- Еде! - Він помре в тебе на очах.
Я наказую тобі словом Господа!
Тебе тут нема.
Воно не йде.
- Люсі біленька згубила кишеньку - Люсі біленька згубила кишеньку
- А Кітті руденька знайшла - А Кітті руденька знайшла
- Там не було ані монетки - Там не було ані монетки
- Лиш стрічка довкола була - Лиш стрічка довкола була
Просто заблокуй. Заблокуй.
Виведи її звідси!
Ні.
Не відвертайся.
Не блокуй.
Мамо.
Не тікай!
Тебе
тут
нема.
Сім'я Смерлів прожила в будинку на Чейз-стріт ще три роки.
І хоч зло залишило свій відбиток, вони близькі донині,
бо вірять, що ця зустріч із паранормальним лише зміцнила їх.
Бувай, Джуді.
- Усе добре? - Добре.
Гаразд.
УВАГА НЕ ВІДКРИВАТИ
Гей.
Вітаю в сім'ї.
Так гарно.
Можете поцілувати наречену.
Уночі в мене було видіння.
Правда?
Яке?
Наше майбутнє.
Ми стали дідусем і бабусею.
Дитина точно буде балувана.
Ми нарешті сіли за написання книги,
і це був жах.
Але ми розповіли історію нашої сім'ї...
і всіх тих, кого ми зустріли на шляху...
і передали наші знання новому поколінню.
У нас і далі були пригоди.
Ми й далі допомагали людям,
навіть коли могли лише поговорити з ними по телефону.
І ми постаріли.
А Джуді і Тоні приїздили до нас із дітьми.
А ті брали своїх дітей.
І відчувалося тепло,
і любов...
і затишок до кінця моїх днів.
Це...
дуже добре.
Ед і Лоррейн Воррени прожили в шлюбі 60 років.
У 74 роки Ед пережив інсульт.
Його реанімували, але він залишився паралізований.
Лоррейн сама доглядала за ним
і була поруч, коли він помер п'ять років по тому.
Лоррейн залишилася вдовою і померла у 92 роки.
Ед і Лоррейн Воррени відкрито говорили про паранормальні явища
у час, коли це викликало глузування наукової спільноти.
Їхні життя і робота неоднозначні.
Воррени популяризували дослідження паранормальних явищ,
і вважаються піонерами в цій галузі.
ВАЛАК
ШУКАЧІ НАДПРИРОДНОГО З ВОРРЕНАМИ
...відомі на всю країну винищувачі демонів.
...мисливці за привидами Ед і Лоррейн Воррени.
Ми в домі Джанет і Джека Смерлів.
...сім'я чула удари
вздовж коридору.
МИСЛИВЦІВ ЗА ПРИВИДАМИ ВРАЗИВ ДІМ ІЗ «ДЕМОНОМ»
Є духи, які можуть завдати фізичної шкоди людям.
В ім'я Ісуса Христа і всього святого,
ми наказуємо вам негайно піти.
Йому здавалося, що його душили.
Видно було, як дитина забрала невидимі руки від його горла.
Коли людина боїться, вона викидає в атмосферу фізичну енергію,
яку злий дух може використати
як паливо, щоб проявитися навіть більше.
СІМ'Я ПЕРРОН No 53 ГАРРІСВІЛЬ, Р-А, 1971
Коли кидаєш виклик демонічним силам,
вони чекають, коли ти будеш найвразливішим,
а тоді завдають удару.
Диявольський дух може з'явитися будь-кому в будь-якій подобі.
...ім'ям Ісуса Христа я наказую тобі показати свою сутність.
Двері відчинилися, гримнули, і голос сказав: «Джанет?»
Так, вони гойдалися туди-сюди,
коли було демонічне втручання.
Байдуже, як ви його називатимете — диявол, привид чи демон,
щось у цьому домі має розум, щоб завдати
фізичного і психологічного болю цій сім'ї.
ЗАКЛЯТТЯ 4 ОСТАННІЙ ОБРЯД
ЗАКЛЯТТЯ 4: ОСТАННІЙ ОБРЯД
Справжнє дзеркало зараз перебуває в музеї окультизму Ворренів.
Його використовували для «викликання» мертвих через відображення.
Воно вважається магічним.
ПЕРЕКЛАД СУБТИТРІВ: НАТАЛЯ КОВАЛИШИН