Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Numele meu e Ed Warren,
sunt alături de soția mea, Lorraine, și de Victoria Grainger.
E 20 aprilie 1964.
Victoria, când ai remarcat prima oară aceste evenimente supranaturale?
Iertați-mă, nu știu cum să răspund.
Povestește-ne cum a început.
Tata credea că-l urmărește ceva.
ANTICHITĂȚI ȘI OBIECTE VINTAGE
Ceva ce nu vedea.
Noaptea încuia ușile, iar dimineața...
erau deschise.
Apoi a început să audă...
voci.
Nu-l credeam.
Credeam că sunt semne de bătrânețe.
Dar într-o zi...
l-am găsit.
Tată!
Era o liniște profundă după moartea lui.
Apoi ceva s-a schimbat.
O simțeam și eu.
Era un sentiment puternic, de parcă...
de parcă eram privită.
E ceva acolo.
Când sunt singură aici...
și e foarte liniște...
mă strigă.
MAGAZIE
Nu...
Nu știu, am o presimțire urâtă.
Ed, pot s-o fac.
Lorraine...
Numele meu e Lorraine Warren.
Sunt aici ca să te ajut.
Îți simt spiritul.
Teama.
Mai e ceva.
Ce ești?
Ed!
- Lorraine? - Ed!
Ce s-a întâmplat?
Copilul!
Ajungem la spital în zece minute.
- Ce era acolo? - Nu știu.
Era ceva în cameră.
În oglindă.
Nu știu.
- Când e termenul? - În mai. E prea devreme.
Anunțați la Obstetrică! Venim cu o posibilă rupere de placentă.
O să fie bine.
Ceva nu e în regulă, simt.
- O să fie bine. - Domnule, rămâneți aici!
- Nu! Lorraine! - Domnule!
Lorraine!
Trebuie să scoatem copilul. Împinge!
Pierde sânge.
- Primim sânge? - Da.
- Unde-i Ed? - Care-i starea copilului?
- Semnalele vitale? - Unde-i Ed?
Puls, 130. Tensiune, 8 cu 4.
La naiba!
Dă-mi o lanternă!
E ceva aici.
A picat curentul! Lorraine!
- Nu! Lorraine? - Ed?
Vă rog, trebuie să vorbesc cu soția mea.
Nu ne încurca!
Ed... Nu-l lăsa să-i facă rău copilului.
Cine să-i facă rău?
Te rog!
Iese capul.
Împingeți, dnă Warren!
Nu mai împingeți! A ieșit capul.
Are cordonul în jurul gâtului. Îmi trebuie două pense și foarfecă.
Ce a zis?
Ce s-a întâmplat?
Mai împinge o dată! Trebuie să scoatem copilul.
E în regulă. Iese.
Îmi trebuie lumină. Sângerează.
Ceva nu e în regulă. Ce are?
- S-a întâmplat ceva. - Ai nevoie de ajutor?
Vă rog!
Ce e, doctore?
Doctore, ce se întâmplă?
Dați-mi copilul.
Dați-mi copilul!
Îmi pare foarte rău.
Doamne!
Te rog, Dumnezeule!
Adu-o înapoi!
Doamne!
Te rog, adu-o înapoi.
Doamne...
Dumnezeule, te rog...
Adu-o înapoi.
Te rog, adu-o înapoi.
Doamne, te rog!
Te rog!
Doamne!
Cum o cheamă?
O cheamă Judy.
Judy Warren.
Vino încoace! Hai, scumpo!
Grozav!
Judy!
Ce e, scumpo?
Scumpo!
Văd lucruri oribile și nu dispar!
Scumpo...
Bine.
Alungă-le așa cum te-am învățat.
Cum te-am învățat.
Lucy Locket și-a pierdut punguța.
Kitty Fisher a găsit-o.
Nu era niciun bănuț în ea.
Doar o panglică în jurul ei.
Nu ești acolo.
Dacă nu pot să alung lucrurile alea?
Poți.
Poți. E alegerea ta.
E alegerea ta, scumpo.
Te iubesc!
Și eu.
Draga mea...
Hai, băiete!
Cuminte!
Mama mi-a spus să aduc decorațiuni din pod.
Grăbiți-vă!
Nu ne așteaptă pe noi cu liturghia.
- Tată, oprește televizorul! - Mulțumesc, scumpo.
- La naiba! - Vorbește frumos, Heather!
Carin, dă-te jos!
- Nu uita camera video. - E încărcată?
Mulțumesc.
- Mamă! - Ce e, Heather?
E un dezastru. Dawn a stat toată dimineața în baie.
- Nu-i adevărat! - Ba da. A terminat apa caldă.
Când să mă usuc la păr, s-a ars priza.
Mamă, ai răbdare!
Mai ai timp să-ți aranjezi părul, nu?
- Ce frumoasă ești în rochia asta! - Hai să n-o mințim, bunico.
- Te omor! - Nu în ziua confirmării.
Milo Evans Roberts.
Milo Evans Roberts,
primește darul Sfântului Duh.
- Amin! - Nu știu.
- Ești în cadru. - Vine!
Dă-te! Scuze, mulțumesc.
Ce frumoasă e!
...Sfântul Duh. Pacea fie cu tine!
Heather Elizabeth Smurl.
Heather Elizabeth Smurl,
primește darul Sfântului Duh.
Amin!
Pacea fie cu tine!
Uite-o!
A fost confirmată. Ai reușit.
- Fetelor, cine vrea cina? - Noi!
- Intrați, atunci! - Mor de foame!
Repejor! Se răcește.
A fost o ceremonie minunată.
- John, termină! - Draga mea!
Știi cât îmi plac sosurile tale.
La culme!
- Stai... - Unde să pun salata?
Bunico, unde pun salata?
Vă credeți amuzante!
Ce-i balamucul ăsta?
- Scuze, erau fetele. - Nu alergați în casă!
Bine. Să vedem! Ce avem aici?
E mai mare decât mine.
- Doamne! - Eu n-am primit nimic la confirmare.
- Dawn... - Nu ți-am dat broșa aia frumoasă?
- Da. - Da... Am primit aia.
- Deschide-l! - Bine.
E o oglindă.
E crăpată.
- Heather... - Scumpo, o repară bunicul.
Am găsit-o la talcioc, în ținutul Bucks.
- Simon, taci! - Da?
Îmi place mult.
Mulțumesc, bunicule.
- Cu plăcere, scumpo. - Mulțumesc, bunico.
Scumpo!
- Sper că n-a fost prea scumpă. - Nu-ți bate capul!
Nu putea s-o urce în mașină, așa că ne-a făcut o reducere.
Cred că pe noi ne aștepta.
Știm că e înghesuială la baie.
O pui în camera ta și n-o împarți cu nimeni.
- Bună idee! - N-o ții în camera noastră.
- Îmi place... - Pe bune?
...și a fost un gest frumos.
Gata cu cozile!
Sculptura din vârf seamănă cu tine când erai mică.
Da, așa mi se pare și mie.
- Heather! - Mi-a alunecat piciorul.
Nu-i adevărat, te-am văzut.
- Piciorul lui Dawn m-a încurcat. - Nu acum!
Asemănarea e incredibilă.
- Ai și breton. - Cine vrea tort?
Eu!
Bine.
- Hai! Așa... - Asta e.
Ce bine arată!
Tortul confirmării.
- Felicitări, scumpo! - Mulțumesc.
Tort sigur n-am avut.
- Să-ți pui o dorință. - Simon, taci!
Vrea și el tort.
Asta e!
Sunteți gata?
Ce... Mi-a suflat în lumânări.
- Cine? - Dawn.
- Ba nu. - Ba da.
- Ba nu! - Aprindeți lumina!
- E în regulă. - N-am suflat în ele.
E în regulă. Lăsați scandalul!
Ea a suflat.
- Dumnezeule! - Heather! Doamne!
Heather! Ești teafără?
E în regulă. Ce e?
Doamne! Tată, sângerează puternic.
Te-a lovit?
Doamne! Ești rănită?
E în regulă. Strânge-mă de mână!
- Nu-i nimic. - Aduc trusa de prim ajutor.
După decenii în care au investigat paranormalul,
celebrii anchetatori Ed și Lorraine Warren
văzuseră toate cazurile posibile.
Dar în 1986, în suburbiile Pennsylvaniei,
aveau să înfrunte un rău cum nu mai întâlniseră.
Acest caz le-a distrus familia și a pus capăt carierelor lor.
După o poveste adevărată.
TRĂIND PRINTRE DEMONI ULTIMA SPOVEDANIE
Tinerii locatari din apartament credeau că vorbesc cu spiritul
unei fetițe pe nume Annabelle Mullins.
În realitate, comunicau cu un spirit inuman.
Un demon.
A profitat de mila lor.
A profitat de compasiunea lor.
Apoi a cerut voie să intre în păpușă, făcând din ea un receptacul,
un conductor către lumea noastră.
Am întâlnit sute de obiecte precum Annabelle.
Obiecte blestemate, totemuri,
iar cu timpul am descoperit că cel mai bine e să le adunăm.
E ca și cum ai strânge armele din stradă.
Scuze!
Știți ce?
Aprindeți lumina!
Bine.
Întrebări?
Da?
Erați ca „vânătorii de fantome”?
Nu. Nu vânam fantome.
Dar am văzut filmul.
Stați! Adică n-ați fost atacați cu mâzgă?
Vă rog...
Aveți și întrebări serioase?
Da?
De ce v-ați oprit?
Nu ne-am oprit.
Călătorim, ținem prelegeri.
Poate scriem și o carte.
Dar nu mai acceptați cazuri.
Am hotărât să...
să ne concentrăm asupra altor aspecte.
Să mergem!
„Pe cine chemi?”
Mulțumim.
Toată munca noastră
e ca un scheci de la Saturday Night Live.
- Nu e amuzant. - Tată, n-a fost așa de rău.
Cred că nu vezi pădurea din cauza copacilor.
Sau fantomele din cauza cimitirului.
Minunat...
Oamenii nu ne ascultau.
Nu mai sunt interesați.
Parcă așteaptă o poantă.
Se distrează și ei.
Probabil.
Când au întrebat de ce ați renunțat,
de ce n-ați spus că din cauza bolii tale de inimă?
Fiindcă asta ar spune un bătrân.
Și e o pauză, nu o pensionare.
Aștept acceptul medicului.
Nu, iubito?
Între timp, se apropie ziua ta.
Mă gândeam să-l aduc pe Tony la petrecere.
- Cine-i Tony? - Tată! Suntem împreună de șase luni.
Acel Tony.
Nu ești amuzant.
Sigur, ne place.
- Da? - Ed!
- Ne place. - Vreți să comandați?
- Da. - Da.
Eu vreau linguine cu moluște.
- Bună alegere! - În regulă.
Următorul!
Da, sunt gata.
Aveți multe feluri delicioase.
Urmez un regim pentru inimă...
...a găsit-o Nu era niciun bănuț în ea.
Doar o panglică în jurul ei.
Nu era niciun bănuț în ea Doar o panglică în jurul ei
Lucy Locket și-a pierdut punguța Kitty Fisher a găsit-o.
Nu era niciun bănuț în ea Doar o panglică în jurul ei
Lucy Locket și-a pierdut punguța Kitty Fisher a găsit-o
Lucy Locket și-a pierdut punguța Kitty Fisher a găsit-o.
Nu era niciun bănuț în ea Doar o panglică în jurul ei.
Nu ești acolo
Lucy Locket și-a pierdut punguța...
Vită la grătar cu salată. Încerc asta.
- Se poate cu pui? - Sigur.
Și sosul separat?
Lorraine?
Doamnă, vă simțiți bine?
Da.
Da...
N-am nimic. Mi s-a părut că văd ceva.
N-am nimic.
V-ați hotărât?
- Scuze. Poftim? - Lasagna.
Adoră lasagna.
Nu-i așa?
Da, bună alegere! Mulțumesc.
Mulțumim.
O să fie gata imediat.
E totul în regulă?
Da.
Aș fi vrut să pot mânca și eu lasagna.
Mami!
Ce cauți aici?
Mami...
Janet...
Nu.
Nu, asta spunea Margie.
Stai! Întârziem la petrecerea dlui Pinky Pop.
Știam că au probleme, dar nu știam că e așa de grav.
Grăbește-te, Shannon!
- Se supără dacă întârzii. - Ce păcat!
Haide!
Nu.
Fetelor, încetați!
Nu.
Nu cred că-i adevărat.
Alice nu și-ar dori asta.
O cunosc din liceu.
Nu.
N-a spus asta.
Fetelor!
Fetelor, ieșiți de acolo imediat!
Janet, ești acolo?
Te-am pierdut?
Janet?
Alo?
Poftim!
Vrei supă?
Susie, îți fac supă și vin imediat.
„Bine.”
Poți.
Aici scrie „bun-venit”.
Poftim porumb!
Poți să faci supa de morcovi care ne place?
Sigur că da.
- Când vrei asta? - Perfect!
Ți-am făcut supa, Susie.
Unde-i Susie?
Mami!
Cum ai ajuns aici, Susie?
Mami!
- Vino încoace! - Nu-i acolo. Mi-a furat păpușa.
- Ai avut o zi bună? - A furat-o pe Susie!
Ai fost cuminte?
Cuminte!
- Tată, la ce te uiți? - Salut, fiule!
- Nu e interesant. - Mamă, mi-a furat păpușa!
- Bună! - A furat-o pe Susie!
Bună, scumpo!
- Bine. - Aduci tu tacâmurile?
Tati, nimeni nu mă crede.
- Poftim? - Scuze!
- Bate câmpii. - Ce să creadă?
- Ba nu! - Eu te cred. Despre ce e vorba?
- Mă jucam la Dawn... - Mulțumesc pentru lumini.
- ...cu Susie și... - Shannon! Crede că a văzut...
- Nu mă crede nimeni. - ...o bătrână la Dawn.
- Eu te cred. - Bine.
- Asta e tot. Luați loc! - O bătrână a luat-o pe Susie.
- Am fost la magazin. - Simon te crede.
Simon crede...
- N-o mai speria pe Carin! - Așezați-vă!
- Gata! Mi-e foame, hai să mâncăm. - De ce nu mă crede nimeni?
Eu te cred. Îmi poți povesti după cină.
Ia loc!
- Bine. - Înghesuie-te, Carin!
- Așezați-vă! - Poate era bunica.
Gata!
Bine.
Pentru ce vom primi, Domnul să ne facă recunoscători.
- Amin! - Amin!
- Să mâncăm! Arată foarte bine. - Vreau chiftele.
Sunt preferatele mele.
- E foarte ciudată. - Știu că ești.
Stai, ce-i ciudată?
Oglinda.
Știu.
Bebelușii ăia înfiorători mă privesc mereu.
Bebelușii sunt niște perverși scârboși.
Pe bune.
„Cel din mijloc seamănă cu tine, Heather.”
A fost amuzant, dar nu-i adevărat. Ai fost un bebeluș mult mai urât.
Mulțumesc.
Să fi văzut ce cărți poștale au primit mama și tata la spital!
„Janet, ne pare rău că fiica ta seamănă cu Sloth, din Tâlharii.”
Ești o nesimțită!
Știi...
mâine vin gunoierii.
S-o ducem după colț.
Doamne! Ce grea a fost!
Dacă întrebă bunica de ea?
Dăm vina pe gemene. Au stricat-o, iar noi am scos-o afară.
Bună idee!
Știu, sunt genială.
Bună dimineața! Carin!
- Dă-te jos! Ce face? - Șezi...
- Simon, șezi! Ia! - Carin, dă-te jos!
Carin, stai jos!
- Îmi faci sendvișuri? - Iubitule, le fac sendvișuri fetelor.
- Și prânzul meu? - L-am pregătit.
- „Câștigați o vacanță în Florida.” - Doamne!
- Cât de tare ar fi? - Destul de tare.
- Puți, Simon. - Trage pârțuri întruna.
De la bacon.
- Nu prea... - Nu!
Nu mă lovi cu brânză.
Știi ce s-a întâmplat ultima oară când m-ai lovit cu brânză?
- Ce? - Am căzut în genunchi.
Am luat eu asta.
- Apucă de acolo! - Bine.
- Gata? - Încape.
- Nu am pușculiță. - Nu am doi dolari.
Nu am, e o farsă.
Poate o să avem doi dolari.
- Patru dolari! - Ar fi bine.
Se apropie ziua ta.
Te simți bine?
- Dawn? - Scumpo?
Te simți bine?
- Scumpo? - Haide!
- Ești bine, Dawn? - Dawn?
Poți să respiri?
- Te sufoci? - Da, scumpo?
Doamne! Dawn!
Iubito... Vai...
Dumnezeule, nu!
- O să fie bine. - Doamne!
- Dawn! - Dawny!
Dumnezeule!
Dawn!
E în regulă.
- Ce-i asta? - Sticlă? Ai înghițit sticlă?
Să mergem la spital!
- Da. - Hai!
Duceți-o la spital!
Doamne, Jack!
- O să fie bine. - Așa e.
- O să fie bine. - Așază-te, scumpo!
Heather, draga mea!
Hai!
- Așa de grav e? - E mai mare decât mi-aș fi dorit.
Te-ai gândit să mănânci pește?
Nu-mi prea place peștele.
- Dar albușuri? - Ce anume?
Ed...
Te cunosc de multă vreme. Lasă vrăjeala!
- Poftim? - Nu-ți permiți încă un infarct.
Da.
Hannah... Afară!
- Mă bucur să te văd. - Ce faci?
Lorraine, mă bucur să te văd.
Servește-te cu aperitive. Vin imediat.
Bine.
Bine...
- Pentru ce-a fost asta? - Doar...
îți mulțumesc pentru petrecerea asta minunată.
Toți oamenii mei preferați sunt...
aici.
La mulți ani, Ed!
A venit.
Bine.
Tony, ce stresat ești!
Poftim? Nu-i adevărat.
Vreau să fie de acord.
Cu ce?
Nu știu. Cu mine, cu noi.
N-ai de ce să-ți faci griji.
Mama te iubește.
Și tatăl tău?
Tatăl tău nu mă place?
- Termină! - Vorbești serios?
- Acum îmi spui? - N-am zis asta. Hai!
Ce-i cu cravata? Nu mergem la înmormântare.
Nici măcar nu m-am îmbrăcat bine?
Doamne!
Bine. Unde e? A venit?
La mulți ani, tată!
- Mulțumesc. - Bună, mamă!
- Tommy? - Tată, îl cheamă Tony.
- Asta am zis și eu. - La mulți ani!
- Mulțumesc. - Tony, ce chipeș ești!
Te rog, intră!
Ce-i cu cravata? Nu-i înmormântare.
Ce e?
Judy?
- Părinte Gordon! - Doamne!
Cât mă bucur să vă văd!
- Iubitule? - Ai mai crescut.
Mereu spune asta.
El e iubitul meu, Tony.
Tony, părintele Gordon.
A lucrat cu mama și tata.
- Îmi pare bine, Tony. - Și mie.
Cu ce te ocupi?
N-am o slujbă în clipa de față.
Bine.
Tony a fost polițist. Să zicem că s-a pensionat anticipat.
Ești cam tânăr pentru pensie.
Da, e...
E o poveste lungă.
Aveți grijă să nu atingeți nimic.
Tot ce vedeți acolo e bântuit, blestemat
sau a fost folosit în practici ritualice.
Ce-i acolo?
Toate scheletele.
Poftim? Pe bune?
Dă-mi o bere!
Mulțumesc.
Încă una!
Salut!
Miroase bine.
Scuze. Eu sunt Tony.
Știu cine ești.
Ești iubitul lui Judy.
Da.
Brad Hamilton. Am lucrat cu soții Warren.
- În anchetele lor? - Da, din când în când.
Uneori eram consultant, alteori îi protejam.
Ai văzut vreodată un exorcism?
Dacă am văzut un exorcism?
Dacă am văzut un exorcism...
Am fost în primul rând. Uite!
E o cicatrice din luptă.
- Aproape că mi-a smuls obrazul. - Ea a făcut asta?
Da. Și cică te plictisești în Rhode Island.
Nu știu. Ia o chiflă, Tony!
Lucy Locket și-a pierdut punguța.
Kitty Fisher a găsit-o.
Nu era niciun bănuț în ea.
Doar o panglică în jurul ei.
Nu...
ești...
acolo.
Scuză-mă!
Te simți bine?
Da.
Ai văzut ceva?
Nu contează.
Iartă-mă, mă port ciudat.
Iubesc ciudățenia.
Adică te iubesc.
Ce spuneai când am intrat?
E un truc învățat de la mama.
Ce truc?
Așa am învățat să fac față...
simțurilor mele.
Așa le opresc.
Bine. Cum era?
Vorbesc serios. Învață-mă!
E jenant.
Vreau să știu.
Nu poți să te jenezi de față cu mine.
Te rog!
- Bine, dar să nu râzi de mine! - N-o să râd.
Lucy Locket...
...și-a pierdut punguța.
Biata Lucy!
Nu... Stai! Când am intrat, țineai ochii închiși.
E important, nu?
Bine.
Lucy Locket...
...și-a pierdut punguța
...și-a pierdut punguța.
Kitty Fisher a găsit-o.
- Kitty Fisher... - Nu era...
Ce e?
Trișezi.
Scuze!
Iertați-mă!
- Mamă! - Dnă Warren!
Tony, te caută Ed.
Se duce cu băieții la garaj.
Adică merg și eu?
Da, dacă vrei.
Da, sigur.
Ar trebui să...
Judy, stai!
Ce se întâmplă?
Nimic, sunt bine.
- În seara aia, la restaurant. - N-a fost nimic serios.
Aparițiile sunt mai frecvente, nu?
Nu.
Mai știi ce am repetat?
Mă descurc.
N-ai cum, Judy. Trebuie să le ții la distanță.
Crede-mă, am făcut asta o viață. Ai cuvântul meu că nu vrei așa ceva.
Mă descurc.
Te iubesc!
Și eu te iubesc, mamă.
- Îl salvăm pe Tony de tatăl tău? - Te rog!
Mulțumesc pentru încurajare.
Frumoasă lovitură!
Hai că poți, Drew!
Bate-l!
Tony! E rândul tău.
Bine.
- E în regulă? - Da.
Baftă!
- Bine. - Scoate-ți sacoul!
- Sacoul! - Bine...
Servesc. Ești gata?
- Da. - Mai vrei să țopăi un pic?
- Nu, e în regulă. - Bine. Ești gata?
- Încă una. - Bine.
21 la 18.
Frumos meci!
Ghinion, Tony! Era să cred că ai o șansă.
- Felicitări! - Frate...
- Ce bine ai jucat! - Bravo!
- De ce am lovit-o? - Îmi pare rău.
- Te simți bine? - Da.
Sunt neînvins.
- Mă duc să-mi iau ceva de băut. - Vin cu tine.
Mamă, tată, vreți ceva?
- Nu, mulțumim. - Tu ești în regulă?
Da.
Avem bere?
Da.
Să știi că am remarcat.
- Ce ordine e! - Mă străduiesc.
- Da. - Ar fi...
Scuze de deranj!
Speram să pot vorbi cu dv.
Sigur. Ce e?
Păi...
E bine că Judy nu-i aici. Voiam să spun...
O să...
Așa că...
L-am cumpărat la o săptămână după ce am cunoscut-o.
E devreme, știu. Suntem împreună de șase luni.
Dar...
Când știi, știi.
Nu-mi pot imagina viața fără ea.
Așa că...
mi-ar plăcea să am binecuvântarea dv.
E superb, Tony.
Știi...
că familia noastră nu e una obișnuită.
Și Judy...
e fetița noastră.
Ai dreptate, e cam devreme.
Dar și noi abia ne cunoșteam când ne-am logodit.
Ed pleca în armată.
Dar cred că știam, pur și simplu.
Firește că ai binecuvântarea noastră.
- Dle Warren? - Da...
Tony, ești un băiat de treabă.
- Ed... - Și... Se cunosc de numai șase luni.
- Nu te prosti! - Dar a spus că și dv...
- Erau alte vremuri. - Da...
Bine.
Poate că a fost prea devreme.
- Exact. - Nu.
Mai vin peste o lună...
O lună?
Ed...
Ce-i ăla?
E pentru mine?
Da.
Judy, am cerut...
Da! Sigur că da!
Da!
Ce frumos e!
- De asta aveai emoții în mașină? - Sigur că da.
- L-ai văzut? - Da.
Ce frumos e!
- Iubito... - Mulțumesc, domnule.
- Mulțumesc. - Felicitări!
Ce drăguț e!
- Ești fericită? - Da.
- Felicitări, Tony! - Mulțumesc.
Tony pare de treabă.
Da...
Judy are instincte bune.
Trebuie s-o lași să-și creeze propriul destin.
Da.
Apropo...
am primit câteva telefoane.
Niște familii au nevoie de...
asistența voastră.
- Sunt din zonă sau... - Ed!
Da.
Ne pare rău, părinte, e un capitol închis pentru noi.
Știu. Trebuia...
Trebuia să încerc.
- De dragul vremurilor de demult. - Sigur.
- La mulți ani! - Mulțumesc.
Arăți bine pentru un bătrân.
Ne prefacem că nu se întâmplă nimic?
Părintele Jensen a prezentat cazul nostru arhiepiscopiei.
Și ce? Ne țineți într-o casă bântuită?
Nu vorbi așa cu tatăl tău!
Mă descurc, mamă.
- Vă rog, nu vă mai certați! - Draga mea...
- E în regulă. - Tată, putem merge la motel?
Suntem opt. Nu ne permitem.
- Cum spuneam, părintele Jensen a zis... - „Părintele Jensen spune...”.
- Am mai auzit asta. - Biserica are sistemul ei.
Lucrează cu oameni care documentează... lucrurile astea.
- „Lucrurile astea”? - Ca să demonstreze că sunt reale!
„Ca să demonstreze că sunt reale”?
E real!
- Vrea să ne omoare! - Nu.
Ba da!
Nu ne crezi, nu-i așa?
- Nu asta am spus. - Nu ne crezi.
- Nu asta am spus! - Nu ne crezi fiindcă n-ai pățit-o tu.
- Ni se întâmplă tuturor! - Nu cum mi s-a întâmplat mie, tată!
Nu mai pot trăi așa. Niciunul nu putem.
Ori nu ne crezi, ori nu poți face nimic. Cum e?
- Isuse Cristoase... - Dawn...
- Eu nu mai stau. - Lasă... Nu!
Nu, Dawn! Hai...
Confirmarea lui Heather
...broșa aia frumoasă?
- Da. - Da...
- Deschide-l! - Bine.
- Hai! - Abia aștept să văd ce e!
Ce tensiune!
Doamne!
E cam ciudat.
- Mulțumesc, bunicule. - Cu plăcere.
Mulțumesc, bunico.
...tort!
Te bucuri că ai tort, Heather?
Și Simon vrea tort.
- Asta e. - Da!
Sunteți gata?
Mi-a suflat în lumânări.
- Cine? - Dawn.
- Ba nu. - Ba da.
- Asta e. - Sunteți gata?
Mi-a suflat...
Ce-a fost asta?
Și Simon vrea tort.
- Asta e. - Da!
Sunteți gata?
- Asta e. - Da!
Sunteți gata?
- Asta e. - Da!
Sunteți gata?
Mi-a suflat în lumânări.
Și Simon vrea tort.
- Asta e. - Da!
Sunteți gata?
Tată...
Jack!
Fetele!
Doamne!
Doamne! Heather!
Scumpo, ce s-a întâmplat?
E cineva aici!
Nu e nimeni.
- E aici! - Heather! Biata de tine...
Nu mai putem trăi așa, Jack.
Trebuie să facem ceva.
Biata Heather!
Diavolul a venit în Pennsylvania.
Pe dealurile miniere din West Pittston,
această familie e prizoniera supranaturalului.
Ei sunt părinții mei și...
Au fost multe perturbări...
Jack și Janet Smurl susțin că o prezență malefică
a pătruns în casa lor.
Curioși, cei care cred și cei care nu cred
s-au strâns pe strada Chase miercuri, să vadă casa bântuită.
Intrăm în direct în trei, doi...
Bun-venit la Larry King Live!
E luni, bună seara!
Pieiți, demoni malefici!
Invitații noștri sunt Janet și Jack Smurl.
Ce presupuneți că vă bântuie?
N-am presupus nimic, Larry.
Nu ne gândeam la supranatural. Nimeni nu se gândește la asta.
Jack Smurl spune că un demon l-a atacat în plină noapte,
- paralizându-l. - Mi-a trezit soția, au urmat țipete.
E o bântuire reală sau o farsă complexă?
Opt oameni locuiesc în casa asta.
Opt oameni au trăit toate astea.
Opt oameni nu sunt nebuni.
Avem nevoie de ajutor.
- Să ne ajute cineva. - Maureen!
Doamne!
- Micuța Judy Warren! - Bună, Brenda!
Ai venit cu mama ta.
- Vedeta locală. - Mulțumesc.
Brenda... Ce fac ai tăi?
Bine.
Poate-mi ghiciți viitorul după ce terminăm.
Glumesc, știu că nu asta faceți. Vă ocupați de investigații.
Nu mai fac asta.
Bine. Dnă Warren, Maureen vă aduce o cafea.
Scumpo, hai în spate, să probăm rochia aia frumoasă!
- Aș vrea să cunosc un tip ca Tony. - Ce s-a întâmplat cu Dom?
Ne-am despărțit. Iar.
Îmi pare rău. Are balta pește.
- Ești drăguță. - Erai prea frumoasă pentru el.
Termină!
Îmi cer iertare. Te-am înțepat.
Maureen?
Nu răspunzi?
E tâmpită. Vin imediat.
Începusem să mă simt claustrofobă.
Brenda?
E totul în regulă, Brenda?
Brenda?
Lucy Locket și-a pierdut punguța Kitty Fisher a găsit-o.
Nu era niciun bănuț în ea Doar o panglică în jurul ei.
Mamă!
Lucy Locket și-a pierdut punguța Kitty Fisher a găsit-o.
Nu era niciun bănuț în ea Doar o panglică în jurul ei.
Nu ești acolo!
Judy!
Ce e?
Ce s-a întâmplat?
E în regulă.
Dle Smurl!
- Atenție la trepte! - Faceți loc!
Ce se petrece în casă?
- Faceți loc, vă rog! - Laoparte!
Fiți mai respectuoși!
- Respectați-mi mama! - Laoparte!
Faceți loc, vă rog!
Lăsați-mă în pace!
Atenție!
- Plecați! - O să fie bine, mamă.
Bunica o să fie bine, nu vă faceți griji.
Dawn, ai grijă de mama ta!
Dă-te din...
- Jack, ne vedem acolo. - La spital.
Mă duc cu mama.
- Ținem legătura. - Da.
- De ce nu încetează? - Mamă, uite!
Da.
El e Simon.
Bună, Simon!
Aveam un câine ca el în copilărie.
- Da? - Da.
Ambulanța aceea...
pentru cine era?
Pentru soacra mea.
Ceva...
Ceva a împins-o pe scări.
E tot mai rău.
Și nu ne permitem să ne mutăm.
Mă bucur că ați venit.
Credeam că Biserica ne-a abandonat.
Dnă Smurl...
Biserica nu știe că sunt aici.
Eu sunt din Connecticut.
Dar am lucrat la cazuri similare
și am urmărit cu atenție povestea dv.
M-am gândit că v-aș putea ajuta.
În numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
- Ce s-a întâmplat acolo? - E ceva aici.
- Plecați? - O să vă ajutăm.
Biserica o să mă asculte.
Vă promit că o să mă asculte.
- Pot să vă ajut cu ceva? - Îl caut pe episcopul McKenna.
- Sigur că da. Cine sunteți? - Părintele Gordon.
Așteptați o clipă!
Vă caută părintele Gordon.
- Despre ce e vorba? - Despre familia Smurl.
Locuiesc în West Pittston. E urgent.
A venit pentru o familie din West Pittston.
Cică e urgent.
Bine.
Vă primește imediat.
Părinte, vă simțiți bine?
Da...
Îmi cer scuze.
E cineva?
- Părinte Gordon? - Judy?
Poți pleca.
Sunt protejat de Dumnezeu Atotputernicul,
creatorul cerului și Pământului, al celor văzute și nevăzute.
Credința mi-e pavăză.
Lumina Domnului...
Doamne, apără-mă!
Așa da!
Trebuie să verifici dacă dă scânteie.
Credeam că e de la carburator. Trebuia să verific bujia.
- Bună treabă! - Știți...
În facultate nu-mi permiteam să merg la mecanic și am învățat singur.
Ce ți-a spus Judy despre ocupația noastră?
Suficient ca să nu pun multe întrebări.
Intră în casă! Vreau să-ți arăt ceva.
Nu atinge nimic!
Tot ce vezi aici e bântuit, blestemat
sau a fost folosit în practici ritualice.
Nu sunt jucării.
Nici măcar jucăriile.
Dacă sunt malefice,
de ce le păstrați?
De ce nu le distrugeți?
E complicat. Uneori asta agravează situația.
Alteori nu te lasă.
E mai sigur să ținem duhul în lampă.
Mai bine să fie aici decât în lume.
- Câte cazuri ați avut? - Cazuri?
Poate o mie.
O mie?
Da. Am început de tineri, eram cam de vârsta ta.
E ciudat. Camera asta...
tot ce conține
reprezintă povestea noastră.
E opera vieții noastre.
Deunăzi...
Înțeleg.
Aveam emoții și sunteți intimidant.
Era s-o pierdem pe Judy.
S-a născut fără semne vitale.
A fost moartă un minut.
Cel mai lung minut din viața noastră.
Ca părinte, nu uiți așa ceva.
Știu că e logodnica ta,
dar pentru noi
o să fie mereu bebelușul ăla care lupta să trăiască.
Înțeleg, domnule.
Chiar înțelegi?
Ce e?
Ce?
Părintele Gordon a fost un om bun.
Omul Domnului.
Și a ajutat multă lume.
Nu mi-a părut o persoană deznădăjduită.
Nu, părintele Gordon era luminos.
Ne-a adus acea lumină mie și familiei mele
când am avut mai multă nevoie de el.
Aș vrea să fi putut face același lucru pentru el.
Dle Warren? Dnă Warren?
Da.
Îmi pare rău, nu ne cunoaștem. Sunt părintele Ziegler.
Sunteți cunoscuți drept oi negre în anumite cercuri bisericești.
Suntem conștienți de asta.
Dar Gordon vă lăuda mereu.
Credea în misiunea dv., în ce făceați împreună.
Vă considera prietenii lui.
Mulțumim, părinte.
Scuzați-mă, părinte!
Da?
Unde s-a întâmplat?
Unde a murit?
În Pennsylvania.
Dumnezeu știe ce căuta acolo.
Ce...
Lucy Locket și-a pierdut punguța.
Kitty Fisher a găsit-o.
Lorraine, ce ai pățit?
E Judy.
Ceva nu e în regulă cu ea.
Unde e?
Fir-ar...
POLIȚIA
Doamnă, am câteva întrebări.
POLIȚIA DIN WEST PITTSTON
Păstrați distanța!
Orice s-ar întâmpla acolo,
o luăm pe Judy și o ducem acasă.
Scuzați-ne!
Dați-ne voie!
Sunt Ed și Lorraine Warren. Dnă Warren, ce căutați aici?
- Ați fost chemați de poliție? - Ce e în casă?
Dle Warren, efectuați un exorcism azi?
- Scuzați-mă! - Familia Smurl ascunde ceva?
- Îi cunoașteți? - Ed și Lorraine!
Reveniți în activitate?
- Domnule, cum vă numiți? - Laoparte!
Ce legătură aveți cu soții Warren?
Ed și Lorraine!
Te simți bine?
Domnul Smurl?
- Ed Warren. - Da. Ea e soția mea.
Lorraine. Intrați, vă rog!
Vă mulțumesc că ați venit. Am înțeles că sunteți experți.
Ni s-a spus că v-ați retras.
Ei bine...
Îmi pare rău, ne căutăm fiica.
Mamă?
Judy!
Ei sunt Janet și Jack Smurl.
Slavă Domnului că ești teafără!
Ce cauți aici? Ne-ai surprins.
Părintele Gordon a venit aici înainte să moară.
Am pus lucrurile cap la cap și i-am găsit.
- Durează de luni întregi. - Trebuie să plecăm.
Poftim? Nu, mamă.
Îmi pare rău. Ed, trebuie să plecăm.
- Plecați? - Da.
- Poftim? - Ne cerem scuze pentru deranj.
- Nu plecăm! - Nu putem rămâne.
- Vorbim afară. A fost un drum lung. - Mamă!
- Ne cerem scuze. Hai, Judy! - Spune ceva!
Stați!
Nu fugim de o luptă, nu?
Asta vă spuneați unul altuia când o familie avea nevoie de voi.
În copilărie nu înțelegeam de ce trebuia să plecați.
De ce erați gata să vă sacrificați pentru niște necunoscuți.
Nici acum nu înțeleg.
Nu știu de ce sunt aici.
Dar suntem toți aici.
Și ei au nevoie de noi.
Au nevoie de voi.
- Puteți comenta? - Dle Warren, chiar e o casă bântuită?
N-ar fi trebuit să vorbim cu presa.
Vecinii nu ne mai suportă.
De parcă am fi vrut asta.
Nu știam că o să devină un circ.
Voiam să vină experți, ca voi. Oameni care au avut de-a face cu așa ceva.
S-o luăm cu începutul. Când au apărut semnele?
- La confirmarea lui Heather. - Da.
Cum adică, l-ai văzut murind?
- Erai aici? - Nu, acasă. Am avut o viziune.
- Dar... era diferită. - I-ai spus mamei tale?
Nu. Nu mai pot vorbi cu ea. E foarte...
- Îngrijorată. - Da.
Mai e ceva.
Nu știu cum s-o spun, dar...
ceva vrea să fiu aici.
Părinții voștri au locuit aici?
Ai cui părinți?
Da, stau cu noi de când ne-am mutat aici și...
POLIȚIA DIN WEST PITTSTON
A început să facă clătite.
E un caz normal?
Niciunul nu e normal.
Mereu faceți clătite?
Face parte din proces?
Uneori fac gofre.
Nu, fiecare caz e diferit.
Fiecare familie e diferită.
Singurul lucru care nu se schimbă e teama.
Se citește în ochii lor.
Iar un demon profită de asta.
Încearcă să-i izoleze, să le folosească temerile împotriva lor.
O parte din sarcina noastră e...
să le arătăm că nu sunt singuri.
Înțeleg.
Judy mi-a spus că ai fost polițist. De ce ți-ai dat demisia?
Nu contează.
Bine. Deci...
lucram în Bloomfield.
Un orășel în care nu se întâmplă nimic.
Eu și partenerul meu am fost chemați pentru violențe domestice.
Am ajuns la adresă, se auzea gălăgie din casă.
Am bătut la ușă.
Ușa se deschide violent
și un tip mă amenință cu o pușcă.
Am auzit cum trage.
Mi-am revenit din paralizie, l-am imobilizat pe tip.
L-am arestat.
Mai târziu, partenerul meu a venit la mine
și mi-a zis: „Trebuia să fii mort.”
Și mi-a arătat pușca.
Era încărcată.
Cartușul fusese lovit de percutor. A fost un rateu.
M-am gândit că există o lume în care murisem.
În care n-am mai îmbătrânit.
N-am avut copii.
Nu m-am însurat cu fiica dv.
A doua zi am demisionat
și am cumpărat inelul pentru Judy.
- Ăsta e coșul de gunoi. - Sigur că e coșul!
- Da. - Tu mi l-ai pus pe cap!
- Mulțumesc, Bert. - „Mulțumesc”?
E coșul de gunoi în care arunc lucrurile când greșesc.
Minunat! Ernie...
Ne strâmbăm? Da?
Scuze, credeam că am oprit blițul.
Am vrut să...
documentez tot.
E totul în regulă?
Da.
Mi-am dat seama că nu v-am văzut niciodată la treabă.
O simt și eu.
Stai aici!
- Pot să te ajut. - Judy, ai promis!
Mami!
Mami...
- Bună, Carin! - Scuze!
Nu-i nimic.
- Cum o cheamă? - Susie.
Bună, Susie!
Îți plac păpușile?
Nu prea.
- Las-o în pace! - Știu ce ai făcut.
Stricato! Desfrânato!
Nu!
Sunt trei spirite.
N-au locuit în casa asta, dar au locuit pe pământul ăsta.
Era teren agricol.
Era o femeie.
Era sălbatică.
Foarte chinuită.
Avusese o aventură și...
soțul ei a înnebunit.
A luat un topor și a fugărit-o.
Ea s-a ascuns în pivniță, dar nu era singură.
S-a dus cu bătrâna ei mamă.
Le-a omorât pe amândouă.
Am mai văzut asemenea manifestări violente.
Cu ce e asta diferită?
Cele trei spirite sunt o fațadă.
Altceva îmi blochează viziunea.
Se ascunde după ele.
E ceva demonic?
Controlează spiritele, le asmute pe familia Smurl.
Dar ce vrea? Durează de luni întregi.
Ce așteaptă?
Judy!
Mamă?
Vino sus, te rog!
Mamă?
Ți-a fost dor de mine?
Annabelle?
Judy?
Ești acolo?
Carin?
Judy!
Capul tău! Ce ai pățit?
E ceva în pod.
Nu se poate!
Ne-a găsit.
Lorraine?
Nu, Lorraine!
Ed, ceva s-a schimbat.
Ceva e diferit.
Judy și-a revenit cam într-o săptămână.
Doctorii au spus că n-au mai văzut așa ceva.
A fost o minune.
Cât despre oglindă, n-am mai văzut-o...
până azi.
Dar nu înțeleg. Eu și Heather am aruncat-o.
Nu-i așa de simplu cu lucrurile astea.
Nu terminase cu voi și nici cu noi.
Ce a pățit femeia
de la magazinul de antichități?
Nu știm.
Nu ne-am mai întors.
Spiritul din pod e un demon.
E primul pe care l-am întâlnit.
Eram tineri și speriați, aproape că ne pierduserăm fiica.
Ne-am spus că riscul e prea mare
și nu ne-am mai întors.
Da.
Am fugit.
O să...
consider că e semn bun că încă n-ați plecat.
Nu vă părăsim.
Vrei apă?
Scuze!
Ce facem acum?
Cum scăpăm de el?
Ed! Chiar o duci acasă?
N-o putem lăsa aici.
Doar în depozitul nostru poate fi sub control.
Din West Pittston către Monroe. O luăm pe șoseaua 80.
- Lorraine și Judy rămân aici. - E mai rapid pe 84.
Le ora asta e mai bine pe 80.
Ascultă, orice s-ar întâmpla în noaptea asta,
trebuie să faci ce-ți cer.
Am înțeles.
Ce e?
Nimic.
- E totul în regulă? - Lorraine a spus ceva.
Pare diferit de data asta.
Mamă, îmi pare rău.
Nu, mie-mi pare rău.
Nu trebuia să te las să rămâi.
După ce începem, nu există cale de întoarcere.
Nu te uita la ea!
Și n-o atinge cu mâna goală.
Nu-ți scoate mănușile!
Se poate întâmpla orice.
Și probabil că o să se și întâmple.
„Arhanghele Mihail,
apără-ne în ziua bătăliei!
Păzește-ne de ticăloșenia și cursele diavolului.
Domnul să-l doboare!
Prin puterea Domnului, fii azvârlit în iad, Satană,
împreună cu spiritele malefice care bântuie lumea
căutând năruirea sufletelor.
Amin!”
Pregătesc mașina.
- Venim imediat. - Bine.
- Ești gata? - Da.
Doi, trei... Da.
- Hai, Simon! - Vino!
Hai, Simon!
- Vino! Fii cuminte! - Haide!
- Fetelor, luați-l de aici! - Încercăm!
Sub izolația asta e doar gips-carton?
Da.
- Dacă călcăm pe lângă scânduri, trecem... - Prin tavan.
Nu cumva să ne fie ușor.
Mi se pare mie sau...
devine tot mai grea?
Așa și e. Uneori, lucrurile astea sunt...
încăpățânate.
Ai pățit ceva?
- N-am nimic. - Bine.
Ed...
Uite!
Nu te opri.
Haide!
Judy, ce ai?
Mamă...
Nu mă simt bine.
Mai avem puțin.
Nu te uita la ea!
- E cu noi. - Jack, suntem singuri aici.
- E aici, Ed, am văzut-o. - Nu, suntem singuri.
E aici.
- Concentrează-te la ce faci! - Am văzut-o. E aici.
Uită-te pe unde mergi!
Jack, dă-te de acolo! Nu!
Tati!
Stați aici!
Mami!
Ed, ce se petrece?
Jack, ce s-a întâmplat?
Înapoi!
Nu veni!
Ține-i pe toți acolo!
- Îl chem pe Tony. - Nu, pot și eu.
Ajută-mă să mă ridic!
Lorraine, stai acolo! Să nu urce nimeni!
Haide!
Da!
Ce...
Fir-ar să fie! Doamne...
Doamne!
Ce?
Nu.
Lucy Locket.
Și-a pierdut punguța.
Kitty Fisher a găsit-o.
Nu era niciun bănuț în ea.
Doar o panglică în jurul ei.
Mami?
Nu mă simt bine.
Judy?
Am așteptat răbdători
ca micuța Judy să se întoarcă la noi.
- E în regulă. - Îmi pare rău, Ed.
Nu-i nimic.
Ușurel!
Simon, înapoi!
Judy?
Simon, înapoi!
Ce se întâmplă?
Fetelor, veniți!
Trage-l, Heather!
Mami?
Nu!
- Mami! - Hei!
- E în regulă. - Simon!
- Nu! - Deschideți-mi!
- Stai! - Nu!
- Simon! - Lasă-le în pace!
Lasă-le în pace!
Judy!
Nu!
Judy, uită-te în ochii mei!
- Tati? - Da.
Haide!
Eu sunt... Judy...
- Deschide! - Deschide!
- Nu pot!
- Lucy Locket... - Ascultă-mi glasul!
- Știu că ești acolo. - ...și-a pierdut punguța.
Kitty Fisher a găsit-o.
Știu că mă auzi. Judy!
Nu ești acolo.
Judy!
Lucy Locket...
Mami!
Nu!
Stați acolo! Mă duc prin spate.
Dumnezeule!
Lorraine?
- Ești teafără? - Tony.
- Stai aici! - Nu!
Nu! Mami, nu ne părăsi!
Ești bine?
Să sun la poliție? Să chem o ambulanță?
- N-avem timp. - Mami!
- Scoate-i pe Jack și pe fete de aici! - Jack?
Se duce în pod. Grăbiți-vă!
Repede, fetelor! Ieșiți!
- Stai să te ajut! - E în regulă.
Ed!
O voia pe Judy.
Ea a fost mereu ținta.
Adu cartea!
E în regulă.
Judy!
Nu! Judy!
Ed, cuțitul!
Nu!
Ed! Dă-o jos!
- Tony, ridic-o! - Dă-o jos!
- Doamne, Judy! - Dumnezeule!
Haide!
Hai!
Judy!
Rezistă! Bine...
- N-are puls. - Nu!
Dă-te laoparte!
- Ed, pot să te ajut. - Mă descurc!
- Judy...
- Doamne, nu! - Hai, scumpo, te rog!
- Hai, Judy! - Te rog!
- Nu! Copilașul meu! - Hai, scumpo!
- Hai, iubito! Revino-ți! - Te rog, Doamne!
Nu mi-o lua, Doamne!
Te rog!
Nu...
- Ed? - Nu pot... Continuă tu!
Bine.
Dumnezeule!
Unu, doi!
Haide!
Hai!
Doamne!
Slavă Domnului!
Judy!
Mamă?
Tată?
Ed!
Oprește-o!
În numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
In nomine Patris, et Filii, et Spiritus Sancti.
Vă alungăm, spirite necurate!
Puteri satanice!
Demoni!
Prin puterea lui Isus Cristos!
Ed!
Omnem potentiam satanicam!
Incursionem adversarii infernalis!
Lucy Locket...
Omnem legionem et sectam diabolicam!
In nomine et virtute!
Ține-ți gura!
Nu!
- Ed! - O să-l privești murind.
Îți poruncesc prin cuvântul Domnului!
Nu ești acolo.
Nu dispar.
Lucy Locket și-a pierdut punguța.
Kitty Fisher a găsit-o.
Nu era niciun bănuț în ea.
Doar o panglică în jurul ei.
Poți să le alungi. Alungă-le!
Ia-o de aici!
Nu.
Nu-ți feri privirea.
Nu-l alunga!
Mamă...
Nu fugi!
Nu...
ești...
acolo.
Familia Smurl a mai stat trei ani în casa de pe strada Chase.
Deși bântuirea a lăsat urme, rămân apropiați până în ziua de azi,
considerând că întâlnirea cu paranormalul i-a întărit.
Pa, Judy!
- E bine? - Da.
În regulă.
ATENȚIE! NU DESCHIDEȚI SUB NICIUN MOTIV
Bun-venit în familie!
Ce frumoasă e!
Poți săruta mireasa.
Astă-noapte am avut o viziune.
Da?
Ce era?
Viitorul nostru.
Am visat că am devenit bunici.
Și copilul ăla o să fie foarte răsfățat.
În sfârșit, am reușit să ne scriem cartea
și era oribilă.
Dar prezenta povestea familiei noastre
și a celor pe care i-am cunoscut de-a lungul vieții...
și am reușit să transmitem noii generații ce am învățat.
N-am încetat să avem aventuri.
N-am încetat să ajutăm oamenii,
chiar dacă nu puteam decât să vorbim cu ei la telefon.
Apoi am îmbătrânit.
Judy și Tony ne vizitau cu copiii.
Care și-au adus și ei copiii.
Am simțit căldură...
și iubire...
și alinare pentru tot restul vieții.
Sună...
foarte bine.
Ed și Lorraine Warren au fost căsătoriți peste șase decenii.
La 74 de ani, Ed a suferit un AVC masiv.
A fost resuscitat, dar a rămas imobilizat.
Lorraine a avut grijă de el singură
și i-a fost alături când a murit, după cinci ani.
Lorraine nu s-a recăsătorit și a murit liniștită în casa ei, la 92 de ani.
Ed și Lorraine Warren au vorbit deschis despre paranormal
într-o perioadă când asta atrăgea batjocura comunității științifice.
Viețile și munca lor rămân controversate,
dar au adus cercetarea paranormalului
în atenția publicului larg și sunt considerați pionierii domeniului.
ÎN CĂUTAREA SUPRANATURALULUI CU SOȚII WARREN
...sunt celebri vânători de demoni.
...vânătorii de fantome Ed și Lorraine Waren.
Suntem în casa lui Janet și Jack Smurl.
...familia a auzit bătăile
de-a lungul întregului hol.
Vânătorii de fantome tulburați de casa cu un „demon”.
Sunt spirite care pot face rău fizic oamenilor.
În numele lui Isus și a tot ce e sfânt,
îți poruncim să pleci imediat.
Simțea că e strangulat.
Se vedea cum copilul îndepărta mâini invizibile de pe gât.
Când un om se sperie,
emană o energie parapsihologică
pe care un spirit malefic o poate folosi
drept combustibil pentru a crea și mai multe fenomene.
FAMILIA PERRON NR. 53
Când provoci demonii,
așteaptă să devii vulnerabil
și apoi atacă.
Spiritele diabolice pot apărea în orice formă își doresc.
...în numele lui Isus Cristos, îți poruncesc să-ți dezvălui identitatea.
Ușa de la intrare s-a izbit de perete și o voce a spus: „Janet?”
Așa se legănau, înainte și înapoi,
când a avut loc infestarea.
Nu-mi pasă dacă-i spui diavol, fantomă sau demon,
ceva în casa asta are inteligența de a provoca
traume fizice și psihologice familiei.
TRĂIND PRINTRE DEMONI ULTIMA SPOVEDANIE
TRĂIND PRINTRE DEMONI: ULTIMA SPOVEDANIE
Adevărata oglindă se găsește în Muzeul Warren al ocultului.
A fost folosită pentru a „invoca” morții prin reflexia sa.
E numită oglindă de invocare.
Subtitrarea: Robert Ciubotaru