Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
O RĂPIRE ÎNAINTE DE CRĂCIUN
Victoria Frost spune:
"În acest sezon al Crăciunului adoptaţi un prieten blănos pentru totdeauna !"
Mamă, acum intru în conferinţa de presă.
Da, am văzut înregistrarea. Toată America a văzut-o.
Poftim ? Mamă, nu pot acum.
Da, vin acasă de Crăciun. Promit.
Te sun eu. Te iubesc.
Vă mulţumesc tuturor că aţi venit azi aici.
Nu mi-l puteam închipui pe acest micuţ stând într-o cuşcă, de Crăciun.
Vă îndemn pe toţi să vă gândiţi să adoptaţi un căţel.
- I-ai ales un nume ? - Pe zgarda lui scrie "Tiny".
Cred că o să-i las numele ăsta.
O să mai fii amfitrioana marii petreceri de iarnă de la Stacey's ?
Desigur, şi am de gând să-l iau şi pe Tiny cu mine.
Chiar şi după cele întâmplate ?
Nu te îngrijorează viitorul companiei tale ?
Azi vreau să discut doar despre adăpostul pentru câini.
Cum comentezi imaginile cu tine din studioul Sandrei Reed ?
Pot să explic asta, dar...
Doamnelor şi domnilor, mă tem că nu mai avem timp pentru întrebări.
Nu-i băga în seamă. Mulţumeşte-le tuturor.
Le mulţumesc tuturor voluntarilor de la adăpost
că l-au adus pe Tiny în viaţa mea. Crăciun fericit !
Nu-ţi face griji, Victoria. Eşti stăpână pe situaţie !
Victoria ! Sunt eu, Carrie ! Bună !
- Salut-o din partea mea. - Bună, Carrie.
- Bună. - Mă bucur să te văd.
- Ai părul exact ca al Victoriei. - Mulţumesc. Încerc.
Nu e la fel de grozav, desigur.
Da... dar intenţia contează. O să-i spun că o saluţi.
Super !
Celebrul designer Victoria Frost
e pusă la colţ după ce publicul a văzut acestei imagini şocante.
Cum pot să mă atace în halul ăsta ?
N-a fost o tactică rea să te implici
într-un subiect de care oamenilor chiar le pasă.
Lumea adoră o poveste frumoasă cu câini.
Nu de-asta am făcut-o, DD.
Sigur că nu.
M-a muşcat ! Emily, ia-l tu, te rog.
Nu te-a muşcat. E doar jucăuş.
Tiny, nu-i voie s-o muşti pe mami.
Faceţi linişte !
Camerele de luat vederi au surprins-o pe Frost fotografiind
noua linie de decoraţiuni interioare a rivalei sale.
Nu arată bine.
De când imaginile au fost făcute publice,
acţiunile Frost Home Furnishings au scăzut.
Avem comentariul colegei şi rivalei lui Frost,
Sandra Reed, de la Reed Domestic Designs.
Victoria şi eu suntem prietene apropiate de ani de zile.
Nu mi-am închipuit niciodată că ar...
Presupun că ar trebui să fiu măgulită
că a vrut să "împrumute" creaţiile mele.
Biata de ea.
E nasol să fii ea.
Nu te mai preface că nu vrei să mă scoţi din afaceri.
Sursele noastre raportează că Victoria Frost
s-ar putea retrage de la Gala de Crăciun a magazinului Stacey's.
"Surse". E ridicol !
Trebuie neapărat să le închizi gura.
Crăciunul este extrem de important pentru noi.
Farfurii pentru masa festivă, ornamente, decoraţiuni.
Ştiu, DD. Dar mai sunt zece zile până la Crăciun.
Corbii ăştia de la ştiri vor găsi alt subiect pe care să se arunce.
Dar subiectul ăsta nu dispare.
Victoria, am vorbit cu mai mulţi membri ai consiliului director,
care cred că tu trebuie...
Ajunge ! Trebuie doar să fiu o prezenţă mai discretă până se "răceşte" ştirea.
Echipa de creaţie vrea să fac din coadă de câine sită de mătase.
Nu te supăra, micuţule.
Bine. Am auzit că pe Turks şi Caicos e frumos.
Nu. Cum ar arăta ?
Refugierea pe o insulă de fiţe e caracteristică personajelor negative.
Nu. Trebuie să mă duc într-un loc la care nu se aşteaptă nimeni.
Un loc simplu, fără pretenţii.
Ce ?! Nu mă puteţi vedea într-un loc care nu e de lux ?
Să ştiţi că am crescut în partea cea mai săracă a Bel Air,
chiar înainte ca mama să-l cunoască pe soţul numărul patru
şi să ne mutăm în Maldive.
Ce e atât de amuzant ?
Mi te închipuiam în orăşelul meu natal, Plattsburg.
Un oraş mic, în care timpul parcă nu curge.
Cel mai mare eveniment al anului
e concursul de împodobire a bradului de Crăciun.
În general, cu vreo 12 participanţi.
Ce e ?
Mamă, e doar pe perioada sărbătorilor !
Dar Victoria e obişnuită cu apartamente de lux
şi servitori care îi fac toate poftele.
- Vrea să fie o prezenţă discretă. - Bine.
Poate sta în camera surorii tale. Ea nu poate veni anul ăsta.
Se duce în Florida, cu noua ei iubită, să-i cunoască familia.
Pare ceva serios.
- În sfârşit ! Tu te vezi cu cineva ? - Abordăm subiectul ăsta ?
Ştiu că eşti ocupată.
Dar, cu site-urile matrimoniale, e mult mai simplu să găseşti pe cineva.
Te-aş putea ajuta să-ţi scrii profilul.
Mamă !
Îmi fac griji că te simţi singură.
Sunt tot timpul numai între oameni ! Nu sunt niciodată singură.
Să fii singură şi să te simţi singură sunt două lucruri foarte diferite.
Mulţumesc, Oprah.
- Deci e în ordine dacă vine Victoria ? - Desigur. E Crăciunul.
Poţi să vii şi cu trei magi şi o cămilă.
- Ce mai contează o prinţesă ? - Minunat. Mulţumesc, mamă.
- Te iubesc. - Şi eu pe tine, draga mea.
Tu ţi-ai făcut bagajele ?
Nici nu credeam.
- E totul pregătit ? - Totul.
Dar tu eşti sigură ?
Acolo nu sunt tratamente spa sau menajere care să-ţi facă patul.
Te rog. Abia aştept să mă amestec cu vulgul.
De fapt, mă gândeam să nu iau la mine nimic elegant.
Vreau doar să stau printre voi, liniştită.
În plus, am linia de vară de finalizat.
Aşa e. Chiar voiam să vorbesc cu tine despre asta.
Am lucrat la câte ceva, şi...
S-o lăsăm pe mai târziu.
Îmi iau, poate, bluza de mătase cu şalul de caşmir,
vreo două pulovere largi şi pe cel negru de angora, pentru seara.
E Crăciunul, chiar dacă e în Plattsburg.
Am înţeles.
Mamă, am venit !
- Copila mea ! - Bună, mamă !
Victoria, e o mare plăcere să te cunosc, în sfârşit.
Tu trebuie să fii mama. Încântată.
Fiica ta e o zeiţă.
Îţi mulţumesc mult că ne găzduieşti de sărbători.
Plăcerea e a mea.
Îmi place mult casa ta ! E drăguţă.
Mulţumesc ! Frumos din partea ta.
Cum a fost zborul ? De sărbători, aeroporturile pot fi un coşmar.
Am zburat cu un avion privat, ca să evităm publicitatea.
Parcă şi văd titlurile:
"Celebritate doarme în camera pentru oaspeţi a Donnei Stanton."
Aş vrea eu ca astea să fie titlurile. De Crăciunul ăsta, nu fac valuri.
Şi el trebuie să fie Tiny.
Ai grijă. Muşcă.
Nu muşcă. E doar jucăuş. Apropo de asta...
Ar trebui să ne asigurăm că e la zi cu vaccinurile.
- Dr. Hicks mai are cabinetul ? - E singurul veterinar din oraş.
Şi tocmai i s-a alăturat şi fiul lui.
Jonathan ? Cel cu ochelari groşi ?
Acum are vederea mai bună şi bicepşii mai mari.
Uşurel, tigroaico.
Fir-ar ! Dacă Tiny se duce la veterinar, să-i schimbăm zgarda.
Dacă se întâmplă ceva cu ea, a fost foarte scumpă.
Am adus-o pe cea obişnuită. M-am gândit că va trebui să-l plimbăm.
Ce ţi-am zis, Donna ? E o zeiţă.
Mulţumesc. Să te conduc la camera ta ?
Eşti atât de dulce ! Cred că o să vreau încă o pernă sau două şi un ventilator.
- Apa voastră e dură ? - Nu e nebună ?
În general, e udă.
- Dar o să verific. - Mama ta e nebună.
Bine, amice... Mergem la veterinar. N-o să fie prea rău.
Poftim... Intră.
Cuţu bun ! Hai ! Aici !
Bravo, băiatule !
Să mergem.
E cineva aici ?
Pot să vă ajut cu ceva ?
Bună, Emily.
Jonathan ! Bună ! Nu ne-am văzut de foarte multă vreme.
Am fost surprins când a sunat mama ta şi a zis că vii.
- A sunat... - Desigur.
Nu te-am mai văzut de când mă ţineam după tine ca un căţeluş, la bal.
Eram un tocilar topit după tine. Probabil că nu-ţi aminteşti de mine.
Sigur că-mi amintesc.
Acum te ocupi de căţeluşi, aşa că toate s-au aranjat.
Da, m-am gândit să lucrez cu tata.
Mă mir că m-am întors în Plattsburg, dar... iată-mă.
- Ce te aduce în oraş ? - Sărbătorile de Crăciun.
- Şi micuţul ăsta a venit la control. - Tu trebuie să fii Tiny.
Salut, amice.
Veniţi în cabinet.
Bine.
Se pare că ai mare grijă de el.
Îţi mulţumesc că mi-ai trimis datele de pe carnetul lui de sănătate.
Se pare că trebuie să-şi facă rapelul.
- Atâta tot ? - Da.
Minunat.
Ce cuminte eşti, Tiny.
Scuză-mă, trebuie să răspund.
Da, abia am ajuns. E totul în ordine ?
M-au sunat cei de la Marketing. Au zis că mai putem difuza câteva reclame
pe Holiday Cooking Channel.
Nu sunt sigură pe care să le difuzăm a doua oară.
Pe cele cu colecţia Belle.
Seamănă cel mai puţin cu creaţiile moderne ale Sandrei şi astfel...
Nu părem nişte hoţi ? Mulţumesc. Am înţeles.
Colecţia Belle ?
- Se pare că ai o zi plină. - Eu ? Nu. Dar şefa mea, da.
- Victoria Frost ? - De unde ştii ?
Când am auzit că vii, te-am căutat pe internet.
Da ?
Şi presupun că Tiny e câinele Victoriei ?
Practic, eu am completat formularele de adopţie,
pentru că ştii-tu-cine "nu agreează hârţogăraia".
- Deci eşti bona câinelui, de Crăciun ? - Da.
Ei bine... bun venit acasă.
Bernard ? Eşti aici ?
Se pare că un mititel are nevoie de o injecţie.
Să ştii că sunt un mare fan al Victoriei Frost
încă de când apărea la televizor ca imagine a companiei.
Bucătăria mea e plină de colecţia Early Frost.
E lamentabil. Adică e frumos. Eu sunt lamentabil. Înţelegi.
- Da. Şi mie-mi place colecţia aia. - Da ?
- Ea... nu vine, nu-i aşa ? - Nu cred.
Serios ?
Măcar tu ai venit. Promit că n-o să doară deloc.
E un ac foarte mare.
Bine...
Emily ?
Eu sunt.
Emily ?
Ce s-a întâmplat ?
Te-ai uitat la ac şi... ţi-ai pierdut cunoştinţa.
Mi-am pierdut cunoştinţa ? Eu ?!
Nu vreau să intru în termeni medicali, dar da, ai leşinat.
Îmi pare foarte rău.
Am avut o zi foarte agitată. Cred că am uitat să mănânc sau să mă hidratez
sau ce fac oamenii ca să nu leşine în cabinete veterinare.
Nu atât de repede.
Mulţumesc.
Vrei s-o sun pe şefa ta şi să-i spun ce s-a întâmplat ?
Nu e nevoie. M-ar acuza că "am luat o pauză" în timpul serviciului.
Să-i trimit un SMS ? Nu mă deranjează.
- Bernard ! Nu e nevoie. Mulţumim. - Bine.
Du-te să-l aduci pe Tiny din zona de aşteptare.
Da.
Îi ţinem pe câini sub observaţie după vaccin,
în caz că au o reacţie adversă.
În caz că le leşină stăpânii.
- Amuzant. - Mulţumesc. Sunt aici toată săptămâna.
Sunt sigură că publicul se tăvăleşte de râs.
Dureros !
Cred că mi-am găsit naşul.
Slujba ta e foarte solicitantă, nu ?
Da. Sunt mereu la dispoziţie, dar măcar călătoresc mult.
Adică... văd multe apartamente de hotel.
O ajut cu întrevederile, reţelele de socializare, animalele de casă...
Dar ce-ţi doreşti cu adevărat să faci ?
În clipa asta, vreau să mă adun de pe jos
şi să-l duc pe Tiny înapoi la foarte nerăbdătoarea lui mamă.
Dă-mi voie.
Ar trebui să-l luăm pe Tiny.
Bine.
Aici scrie că a reacţionat foarte bine la vaccin.
E un foarte sănătos...
- Ciudat. Ar trebui să fie... - Ce e ?
Tată ?
- L-ai văzut pe Tiny ? - Nu ştiu. Ce e un "Tiny" ?
- E noul căţel al şefei mele. - Îmi pare rău. Acum am venit.
Ţi-am văzut maşina afară, adineauri.
Da. M-am dus pe jos până la colţ, să-mi iau o cafea.
- Avem cafea aici, tată. - Aşa e, fiule.
Dar nu şi acel latte cu scorţişoară pe care-l face Millie de Crăciun.
Bine, deci unde e ?
Bernard, l-ai dus pe câine afară ?
Nu. Cam voia să mă muşte când l-am pus în cuşcă.
- Nu vrea să muşte. E doar jucăuş. - Ştiu.
Bine. Să-l căutăm, fiecare în altă parte.
Tiny ? Aici, băiete !
Nu e afară. Unde ar putea fi ?
Aţi încuiat uşa din spate ?
N-o încuiem niciodată ziua. Scoatem foarte des câinii afară.
De ce s-o laşi descuiată ? Nu aveţi câini aici, pe care să-i scoateţi.
Puterea obişnuinţei, cred.
Credeţi că s-a strecurat cineva pe uşa neîncuiată,
când nu era nimeni atent ?
E posibil ?
Tiny a fost răpit !
Aţi văzut pe cineva intrând în clădire ?
Nu.
Să ne împrăştiem şi să căutăm în împrejurimi.
- În fişă scrie că Tiny are cip. - Un fel de GPS ?
Nu. Aş vrea eu. Dar, dacă-l găsim, măcar poţi dovedi că e al tău.
Poate că a ieşit singur şi s-a îndepărtat.
Dar, pentru orice eventualitate, nu atingeţi nimic.
- Ar putea fi perimetru infracţional. - Perimetru infracţional ?
Nu-ţi face griji, dră Stanton. Jonathan, voi doi căutaţi-l pe-afară.
Eu stau lângă telefoane, în caz că sună cineva.
Emily... Urcă în maşină. Ne ducem la şerif.
Nu vreau să devină ceva public.
Victoria n-are nevoie de publicitate, mai ales acum.
Putem spune că e câinele tău.
Bine.
Ai vreo poză a lui Tiny ?
Glumeşti ? Tiny are propriul lui site.
Bine. Caut o poză.
Bine...
- Clinica veterinară Hicks. - Salut, Bernard.
Bună, şefu'. Vreun rezultat ?
Încă nu. Poţi să-mi faci o favoare ? O să-ţi trimitem o poză a lui Tiny.
Nu e nevoie. O să iau una de pe site-ul lui.
Bine.
Poţi să tipăreşti 500 de anunţuri cu "Câine dispărut"
pe care să le împărţim şi să le lipim în cartier ?
Scrie că oricine are o informaţie să sune la clinică.
Bine. Oferiţi o recompensă ?
- Nu ştiu. O mie de dolari ? - Pentru un câine de la adăpost ?!
Lumea o să-şi dea seama că e ceva putred.
Ce zici de 75 de dolari şi o dorinţă de Crăciun ?
Mână-spartă !
Nu subestima dorinţa de Crăciun.
Bine. 75 de dolari şi o dorinţă de Crăciun.
Bine. Am înţeles.
Şi nu pomeneşti de ştii-tu-cine.
Dacă te referi la viitoarea mea cea mai bună prietenă, nu-ţi face griji.
Mulţumesc. Te sun curând.
Bine... Cred că am toate detaliile.
Mă bucur să te văd din nou în oraş, Emily.
Mulţumesc, domnule şerif.
Jonathan...
Tatălui tău i s-a mai furat vreodată vreun animal din cabinet ?
Nu. Niciodată.
Câinele ăsta are ceva neobişnuit care să facă din el o ţintă ?
Nu chiar. Îl avem de doar câteva zile.
Să ştii că înţeleg. Am şi eu doi pudeli francezi acasă.
Ideea nevesti-mii. Poveste lungă.
Daisy şi Melody fac parte din familie acum.
Aşa că nu vă faceţi griji. Alertăm Poliţia Animalelor
şi o să iau legătura cu toţi şerifii din district.
- O să-l găsim. - Mulţumesc. Vă sunt recunoscătoare.
Vă mulţumim.
- I-ai spus şefei tale ? - Încă nu.
E mai bine s-o fac în persoană.
Mă duc să văd în ce stadiu suntem cu afişele şi ne întâlnim mai târziu.
Eşti sigur ? Ai fost atât de amabil. Nu vreau să te tot deranjez.
Ca să fiu foarte sincer, e numai vina noastră.
După ce îl găsim, o să mă simt mult mai bine.
- Baftă. - Mulţumesc.
DD, tocmai am primit globurile de anul ăsta, pe care mi le-ai trimis.
Au ieşit perfecte. Pline de culoare şi foarte deosebite.
Mi-am zis că ar trebui măcar să le vezi,
fiindcă am tot livrat din ele, încă din august.
Schiţele trimise de Emily au inspirat întreaga echipă de design.
Schiţe ?
Desigur. Se pricepe de minune să-mi pună ideile pe hârtie.
Mă bucur că-ţi plac. S-ar putea să rămâi cu vreo 5 000 pe cap.
De când cu mica ta escapadă video, vânzările au tot scăzut, Victoria.
- Nu-ţi face griji. - Sigur. Tu ieşi mereu la suprafaţă.
Şi marea petrecere de la Stacey's... Mai sunt amfitrioana ei, da ?
Nu cred. Nu-mi returnează nimeni apelurile.
Fir-ar.
N-o să las asta să mă înfrângă. Ai să vezi.
Sigur. Nu-mi place să te întreb asta, dar cum merge cu colecţia de vară ?
Cei de la design au nevoie de ideile tale, fiindcă le-ai respins pe ale lor.
Erau oribile. Au noroc că nu i-am concediat pe toţi.
Am s-o termin, DD. Dar abia am coborât din avion
şi am fost un pic cam ocupată cu micul Tiny şi toate celelalte.
E de înţeles. Vorbim mai târziu.
E totul în regulă ?
Aş putea să-ţi pregătesc o cacao.
Ar fi minunat. Ai lapte de ovăz ?
- Nu. - De soia ?
Suntem în Plattsburg. Avem lapte de vacă. Integral sau degresat.
Bine. Degresat. Doar nu sunt vreun barbar.
În bucătărie, draga mea.
Cum merge ?
DD vede totul în negru, ca de obicei, dar asta e.
Cum s-a comportat micuţul ?
El...
- A dispărut. - Ce ?!
Era în anexă, la veterinar, ca să-şi revină după vaccin,
şi, când ne-am dus să-l luăm, dispăruse.
A dispărut ? Cum ?
- Nu ! Trebuie să-l găseşti ! - Îl căutăm în tot cartierul.
Am pus afişe şi poliţia se ocupă de asta.
Poliţia ?!
- Numele tău nu va fi rostit. - Nu e vorba de mine.
E vorba de bietul căţel !
Probabil că e speriat de moarte !
Victoria, îmi pare foarte rău.
- Bună ziua. Aţi văzut câinele acesta ? - Nu. Regret, nu l-am văzut.
Baftă !
Aici ! Pune unul aici.
Aşa ? E bine ?
E bine. Perfect.
- Ai văzut acest căţel ? - Nu l-am văzut. Îmi pare rău.
Nu l-ai văzut ? Dă-i un afiş.
Dacă-l găseşti, eşti bun să suni la numărul ăsta ?
Da.
- Mulţumesc. - Da.
Să mergem.
Ştii că am fost mereu o vecină răbdătoare...
Mereu.
Cu lătrăturile şi cu maşinile care parchează în faţa casei mele
aproape din două-n două săptămâni !
Dnă Fowler, maşinile din faţa casei dv. nu sunt ale noastre.
Vin la atelierul auto al lui Taylor, de alături.
Nu văd cum lătratul ar putea veni de acolo.
Şi atelierul auto e închis toată luna decembrie.
Atunci nu ştiu ce să vă spun. Scuzaţi-mă.
- Vreun rezultat ? - Încă nu.
Cred că şefa ta simte că-şi pierde minţile.
Rezistă. Mulţumesc.
Eşti Emily Stanton, fiica Donnei ?
Dnă Fowler ! Ce bine îmi pare că vă văd !
Ce bine-mi pare că te văd acasă, de Crăciun !
Sper că n-o să-mi suni la uşă, să-mi vinzi afurisitele alea de fursecuri.
Cu grupa ei, stabilea recordul la vânzări
şi eu puneam cinci kile pe mine în fiecare primăvară.
- Erau bune ! - Erau prea bune.
Însă acum, Bernard... Ascultă.
Înţeleg că această clinică trebuie să-şi desfăşoare activitatea,
dar când face asta şi-n timpul nopţii, e prea mult.
Există nişte legi urbanistice clare în privinţa asta.
Staţi... Cum adică în timpul nopţii ?
Noaptea trecută, un angajat al vostru tot intra şi ieşea,
şi făcea un zgomot de nedescris.
Aţi văzut cine era ?
Nu. Nu sunt genul de vecină iscoditoare.
Dar, când totuşi m-am uitat, persoana plecase.
- La voi e deschis şi noaptea ? - Nu. N-avem pensiune pentru animale.
Şi eu încui noaptea uşa laterală.
Se pare că nu destul de bine.
Încuietoarea nu pare să fi fost forţată.
Sigur ai încuiat-o azi-noapte ?
Da. Las cheia în broască pe timpul zilei şi o iau când închid.
Ca să nu uit, folosesc brelocul cu "hotdog".
- Am şi eu un teckel. - Sunt sigur că e adorabil.
- Adorabilă. - Adorabilă.
Băiete... îţi aminteşti la ce oră ai încuiat ?
- La 17:30, ca întotdeauna. - Şi nu te-ai mai întors ?
Mă simt ca într-un serial poliţist.
- Sunt suspect ? - O să te înştiinţez.
Ştiţi ce o să fac ?
O să-mi pun o cameră de supraveghere deasupra uşii din faţă,
ca să pot vedea cine intră şi iese, la voi, la orice oră din zi.
O să văd cine face larma aia şi o să-l şi filmez.
Cameră de supraveghere. E o idee grozavă, dnă Fowler.
Ar trebui să vă instalaţi şi voi una.
Dacă aveaţi, poate nu stăteam toţi aici, acum.
Avem una... dar un pudel francez i-a ros cablul.
Atunci ar fi bine s-o reparaţi.
Cred că am terminat aici.
Nu mai e nimic ce putem face ?
Ba da. Putem mânca.
Bufetul e la doi paşi de-aici.
Dar trebuie să mai fie ceva !
E ora două şi n-ai mâncat nimic toată ziua.
E genul de lucru care te poate face să leşini.
Dacă ai această tendinţă.
Foarte amuzant.
Ce zici de plăcinta asta ?
E chiar mai bună decât îmi aminteam.
Când ai fost ultima dată aici ?
Poftim ?
Acum câţiva ani.
În programul Victoriei se iveşte mereu ceva
care mă împiedică să vin acasă.
Ceea ce nu înţelege nimeni e faptul că...
Victoria mi-a redat viaţa.
Serios ? Ea ?
Traversam o perioadă foarte urâtă.
Ea a văzut în mine ceva ce n-a văzut nimeni şi a riscat cu mine.
Sună a fler bun în afaceri.
Tu m-ai văzut doar în forma mea cea mai bună.
Căzând la podea, leşinată, şi pierzând câinele şefei mele.
- Dar tu ? - Eu n-am leşinat niciodată.
Ai avut mereu de gând să lucrezi cu tatăl tău ?
Scuze... nu recunosc numărul. S-ar putea să fie vorba de Tiny.
- Alo ? - Bună. Aici e Sandra.
Sandra Reed, de la Sandra Reed Domestic Designs.
Da, ştiu cine sunteţi, dră Reed.
Sigur că ştii. Tu trebuie să fii Emily.
Da, eu sunt.
Bun. Speram să vorbesc cu şefa ta, dar...
se pare că nu-mi răspunde la telefon.
Şi n-o învinovăţesc. Cred că e extrem de stânjenită.
Cu ce vă pot fi de folos, dră Reed ?
Nu m-a amuzat prea tare mica ispravă a Victoriei în studioul meu.
Însă Victoria şi eu ne ştim de mult.
E ca... sora mai în vârstă pe care n-am avut-o.
Aşa că sun ca s-o ajut.
Se pare că magazinul universal Stacey's
caută o nouă amfitrioană pentru petrecerea de sărbători.
Şi v-au sunat pe dv. ?
Pe cine altcineva ?
Oricum aveam de gând să particip.
Deci e normal să dau o mână de ajutor şi să...
o înlocuiesc pe Victoria.
Sunteţi prea generoasă. Sincer.
Eşti amuzantă, Emily.
Dacă ai nevoie de o slujbă când dă faliment Frost, să mă suni.
Mulţumesc frumos. Mai e ceva ?
Da. Spune-i Victoriei că sper că se bucură de noul ei câine.
E pur şi simplu adorabil. Ai grijă.
Te simţi bine ?
E cam deconcertant să te sune duşmana de moarte a Victoriei.
Am auzit de ea, la ştiri.
E cea care o acuză pe şefa ta că-i fură creaţiile.
Exact.
Dar ultimul lucru pe care l-a spus...
"Sper că Victoria se bucură de noul ei câine."
Ce e rău în asta ?
Momentul ! Venind din partea ei...
Acum îi ia locul Victoriei la petrecerea de la Stacey's, şi...
Nu ştiu. Parcă totul pare pus cu mâna.
Crezi că are vreo legătură cu răpirea lui Tiny ?
Ştiu că pare o nebunie, dar tot trebuie să-i spun Victoriei.
Putem lua plăcintele la pachet ?
Sigur. Mă duc să aduc o "pungă pentru câini".
Eşti rău...
Ai găsit ceva ?
E greu de zis.
Pot fi fibre textile... sau schnauzer.
Sau ambele. Ştii câte animăluţe vin aici în pulover ?
Mai ales în perioada Crăciunului.
De ştiut, ştiu.
- Scuze. - Da.
Mi-a plăcut mereu să lucrez cu animale.
Am crescut înconjurat de ele.
Adevărata mea pasiune era... arta.
Chiar am lucrat într-un atelier de artă.
M-am ocupat de latura grafică. În metropolă.
Apoi, însă, când mama s-a îmbolnăvit,
tata a avut nevoie de ajutor la clinică, mai ales spre sfârşit.
Îmi pare foarte rău.
Mulţumesc.
Aşa că m-am mutat înapoi acasă,
am început să lucrez cu tata în timpul zilei
iar noaptea să studiez pentru diploma în medicină veterinară.
Şi eu, care credeam că programul meu e încărcat.
- Emily ! Bună, draga mea. - Bună, mamă.
- Şi bună, Jonathan. - Bună ziua, dnă Stanton.
Mă bucur să vă văd.
Dacă aflu ceva nou, te sun.
Mulţumesc. Şi mulţumesc pentru plăcintă.
Pe mâine.
Bine. La revedere.
Te-ai simţit bine, în oraş ?
Ştii ce ?
Sigur că mă simt vinovată pentru răpirea lui Tiny,
dar da, m-am simţit bine.
Poate că din toată încurcătura asta o să iasă ceva bun.
Ce ?! Crezi că el şi...
Niciodată să nu spui "niciodată".
Imediat !
A uitat ceva ?
Poate că vrea să-ţi ceară o întâlnire.
Mamă...
E cineva acolo ?
Mamă ! Poţi să vii aici ?
- Ce se petrece ? - Nu ştiu.
Ce-i asta ?
Nu-l atinge !
Are dreptate. Să-ţi aduc o mănuşă.
Serios ? E o prostie. Probabil că e o scrisoare de la admiratori.
Aşa deci ? Bine.
"Un milion de dolari sau..."
Emily...
De ce nu mi-ai spus de la început că Tiny e câinele drei Frost ?
Nu ne-am dorit publicitate inutilă.
În plus, eu am semnat actele de adopţie. Practic, e câinele meu.
Emily are dreptate. Dar aici nu mai e vorba de intimitatea mea.
Dacă vrem să-l salvăm pe micuţ, trebuie să folosim faima mea
ca să atragem asupra lui atenţia presei la nivel naţional.
Atenţia presei la nivel naţional ?
Desigur. Cine ştie unde l-au dus pe micul Tony ?
- Tiny. - Da, desigur. Tiny.
Partea bună e că probabil n-a păţit nimic.
Răpitorii vor banii
şi probabil că nu vor risca să-i facă vreun rău.
Deci ce facem acum, domnule şerif ?
Aşteptăm până ne transmite răpitorul detaliile.
Şi pe urmă ?
E greu să faci rost de un milion de dolari bani gheaţă.
S-ar putea să dureze ceva.
Pot să aranjez un transfer în numerar din contul tău personal.
Nu e nevoie. O să mă ocup singură de bani.
Doar că o să dureze puţin.
O să dureze ?
Poate că asta şi-a dorit Sandra Reed tot timpul. Poate că aici e mâna ei.
Sandra ? Ar fi în stare.
În orice caz, vom recupera banii
după ce sunt prinşi răpitorii. Nu, domnule şerif ?
Ăsta-i planul, doamnă.
Dar avem nevoie de bani curând !
Ştiţi ce ? Îmi pare rău. Să ne concentrăm pe recuperarea lui Tiny.
Nu avem niciun comentariu.
Nu am niciun comentariu.
Bine. La revedere.
Jonathan, ai văzut asta ?
E absolut îngrozitor !
Şi surescitant.
Surescitant ?
Da, aici nu se întâmplă niciodată nimic.
Vestea concedierii unui tehnician veterinar ar fi surescitantă.
În spate e un border collie căruia trebuie să i se stoarcă glanda anală.
Acum, te rog.
Nu-mi place situaţia.
Nu cu soarta unui animal în joc.
Sunt de acord.
Şi presa vuieşte că un câine a fost răpit din clinica noastră...
Jonathan, fă tot ce poţi ca să-l găseşti.
Slavă cerului că mă pensionez curând.
Dacă mă ascultaţi,
vă rog să aveţi mare grijă de micul Tiny.
Dacă un fir de păr de pe căpşorul lui... Scuzaţi-mă.
Dacă cineva ştie ceva sau a văzut ceva,
e rugat să sune la numărul de mai jos.
Asta e tot. Vă mulţumesc. Şi Crăciun fericit.
Tăiem ! Gata !
- Adaug nişte grafică şi postez. - Minunat. Ştiţi, mă gândeam...
Pe viitor, ar fi mai nimerit
să filmăm clipurile astea în faţa pomului de Crăciun.
Deşi mă gândeam că am putea schimba aceste ornamente
cu cele din noua colecţie Frost.
Ornamente Victoria Frost în bradul meu ?!
Nu-ţi face griji, Donna. Le vei putea păstra. La preţ de angro.
Adevărat ? Atunci poate că particip şi eu la concursul de anul ăsta.
Sigur. De ce nu ?
Şi, Emily...
Ador noile ornamente. Sunt superbe.
- Am auzit că ai contribuit şi tu ! - Mulţumesc. Sper că nu te superi.
I-am trimis echipei nişte desene.
Sigur că nu mă supăr. Doar mă ştii. "Cea mai bună idee câştigă."
Asta e grozav, pentru că...
Ideile au fost ale mele. Şi mă gândeam...
Nu-ţi face griji. Nu cred că cineva din echipă
te va acuza că te bagi unde nu-ţi fierbe oala.
Mă bucur că n-au ripostat.
Îşi apără foarte mult teritoriul, cu orgoliul lor de artişti.
Donna, draga mea, simt că o să am nevoie de cofeină. Eşti drăguţă ?
Sigur. Imediat.
O clipă.
Bună, DD.
Victoria, am primit mesajul tău. Ce s-a întâmplat ?
Îţi mulţumesc că m-ai sunat.
Vreau să-ţi cer o superfavoare.
Despre ce e vorba ?
Am nevoie de un împrumut. Unul mare.
Un împrumut ?
Da. Am nevoie de un milion de dolari în numerar,
şi am nevoie imediat.
Un milion de dolari. Bani gheaţă.
Dumnezeule !
Nu te opreşti niciodată din lucru, nu ?
- Nu e în ADN-ul meu. - Ţi-am adus nişte cacao.
Şi cred că am nimerit, în sfârşit, cafeaua aşa cum îi place Victoriei.
Viitorul meu ca "barista" ei personală e asigurat.
Mulţumesc. Ştiu că poate fi puţin cam...
Draga mea, Victoria e multe lucruri. "Puţin cam" nu e unul dintre ele.
Sunt frumoase ! Pentru ce sunt ?
Sunt doar nişte idei de decoraţiuni,
bazate pe tapet de epocă şi gravuri din "era strălucitoare".
Sper că Victoria le va folosi în colecţia ei de vară.
De folosit, o să le folosească.
Întrebarea e dacă o să-şi asume meritul pentru ele.
Am auzit-o asumându-şi meritul
pentru ilustraţiile pe care le-ai făcut pentru globuri.
Adevărat ?
Practic, tot ce fac pentru ea îi aparţine, aşa că...
Asta nu o scuză.
Veşti bune despre Tiny ?
Nu... E Jonathan.
"Simţi nevoia de o pauză pentru cină ?"
Scurt şi dulce !
E ca unul dintre mesajele de pe site-ul matrimonial.
Mamă ! Nu te mai gândi la asta !
Niciodată să nu spui "niciodată".
Încă analizez totul în minte. Fiindcă nu înţeleg deloc.
De ce ar face cineva aşa ceva ?
Cine fură câinele cuiva, de Crăciun ?
E categoric un mister, dar trebuie să-ţi rezervi nişte timp şi pentru tine,
ca... să-ţi reîncarci bateriile.
Ai dreptate. Deşi numai la asta mă gândesc.
Încearcă.
E mai bine ?
E mai bine.
Când eram mică, îmi plăcea mult aici.
Acum mă simt atât de răsfăţată !
Lumânări, faţă de masă, un vin foarte bun...
Plus că e singurul local din oraş deschis după ora 19.
Pot să te întreb ceva ?
Ce e cu caietul ăla mare care se vede mereu din geanta ta ?
Sunt câteva idei de design la care lucrez.
Îmi dai voie ?
Sigur.
Veşti grozave ! Postarea Victoriei despre Tiny are 200 000 de accesări.
Dacă fiecare dintre oamenii aceştia ţi-ar da cinci dolari,
ai avea milionul de care ai nevoie.
De parcă s-ar putea aşa ceva...
E impresionant !
Mulţumesc.
Deci care e următoarea ta mişcare ?
Să găsesc câinele ?
Nu. Pentru tine. Ca designer.
Vreau să-mi văd creaţiile pe piaţă.
Ador să creez obiecte practice care le fac oamenilor viaţa mai bună.
Nu crezi că, dacă ai fi înconjurat de lucruri frumoase,
asta ţi-ar putea schimba viaţa ?
Când o spui aşa...
Cred că de-asta iubesc oamenii Crăciunul atât de tare.
Ne putem decora vieţile, făcând lucrurile obişnuite ceva mai speciale.
M-ai convins. Şi ce te opreşte ?
Înainte de Victoria, voiam să fac studii postuniversitare, la New York.
Dar prietenul meu...
Băiatul despre care credeam că e "Numărul unu" pentru mine...
S-a dovedit că eu eram "Numărul trei" pentru el.
După aceea, am devenit asistenta personală a Victoriei
şi, cinci ani mai târziu, iată-mă.
Deci eşti în locul perfect ca să-ţi materializezi ideile, nu ?
Se pare că slujba e sută la sută "asistent personal".
Ea nu mă vede în alt fel.
E o proastă dacă nu vede că eşti un geniu.
Dar poate că acum e timpul să-i prezinţi creaţiile tale
şi să primeşti, poate, un rol mai creativ.
Aşa crede şi mama.
Victoria "împrumută" ideile mele, din când în când.
Le "împrumută" ?
Da. E frustrant ! Parcă ar şti...
De câte ori aduc vorba, are câte o criză logistică pe care s-o rezolv.
Cred că o face dinadins.
Dacă m-ar muta la design, cine i-ar mai aduce hainele de la spălătorie ?
De ce laşi logistica ei să te oprească ?
Ştii ce ? Ai dreptate.
Am să fac asta.
Am s-o încolţesc pe Victoria şi am să cer o avansare.
Dacă nu mă ia în serios ca designer, mă duc în altă parte.
Bine. Să bem pentru asta.
Mulţumesc. Pentru încurajare.
Uite !
Doamnă ! Scuzaţi-mă !
Doamnă !
Ai grjiă !
- Nu... - Ai recunoscut persoana ?
Nu, dar mi s-a părut că recunosc câinele.
- I-ai văzut numărul ? - Era de Nevada. Ceva cu MB.
Să-l sunăm pe şeriful Dandry.
Bine. Mulţumesc, domnule şerif.
Vă mulţumesc că mi-aţi răspuns, la ora asta.
Mulţumesc. La revedere.
O să caute numărul în baza de date, dar e doar parţial. Vom vedea.
Nu te da bătută.
- Cred că... - Eu doar...
- Deci... - Am vrut...
- Ce voiam... - Cred că tu...
Spune tu.
A fost plăcut să te cunosc... din nou.
Mai ales în circumstanţele astea.
Asemenea. Şi-ţi mulţumesc pentru seara asta.
Nu ai pentru ce.
Noapte bună.
Cine e acolo ?
Mamă !
Scuzaţi-mă !
Am auzit voci şi m-am gândit că poate sunt răpitorii.
Şi voiai să-i căsăpeşti cu umbrela ?
Doar asta am avut la îndemână.
Bună, Jonathan. Iartă-mă că v-am întrerupt.
Nu... Eu tocmai plecam.
Mi-a părut bine să vă văd, dnă Stanton.
La revedere, Emily.
Ne aflăm în încântătorul orăşel Plattsburg,
unde Victoria Frost cere ajutorul publicului
pentru găsirea căţeluşului salvat de ea, Tiny, care a fost răpit.
Ea îşi va face apariţia din clipă-n clipă.
Ce se petrece ?
Se pare că în faţa casei e o conferinţă de presă televizată.
Emily, trebuie ca pe Tiny să-l caute cât mai mulţi oameni.
Iar tu trebuie să-mi calci la aburi bluza de mătase.
Şi, Donna dragă, mai uşor cu fardul de obraz.
Gândeşte-te că e pentru ştirile de dimineaţă, nu pentru "Noaptea târziu".
Bine. Mulţumesc, domnule şerif.
Emily, ţi-l prezint pe Griffen Jones.
E şeful departamentului de pază al biroului nostru din Los Angeles.
DD s-a gândit că ne-ar putea ajuta.
Minunat. Mă bucur să vă cunosc, dle Jones.
Asemenea, Emily. Dar spune-mi Griffen.
L-am sunat pe şeriful Dandry
şi mi-a spus de maşina pe care ai văzut-o aseară.
Dar, fără numărul de înmatriculare întreg, mă tem că e greu de găsit.
Şi de ce conferinţa de presă se ţine pe peluza noastră ?
Nu te supără faptul că astfel se află unde e casa ?
Se ştie deja, din pozele de pe internet.
Ce poze ?
Au fost făcute când am sosit !
Cine le-a făcut ?
Site-urile n-o să ne spună.
Nu-şi vor dezvălui sursele. Dar am făcut nişte cercetări.
Am sentimentul că toate sunt legate între ele.
Vă mulţumesc tuturor că aţi venit.
Dacă are cineva vreo informaţie despre cine ar fi putut face asta,
vă rog să sunaţi la poliţie.
Dacă i se întâmplă ceva rău...
Iertaţi-mă.
Însă...
A dispărut de atâta vreme şi atât de dulce şi...
Dră Frost, o să mai fii amfitrioana Galei de iarnă, la Stacey's ?
Ce ?! Gala ?!
Mie nu-mi pasă decât să-mi găsesc câinele.
Fără el, Crăciunul nu va fi Crăciun.
- Scuză-mă, Emily... - Bună, Griffen.
El este Griffen. Şeful departamentului de pază al Victoriei.
El este Jonathan. Veterinar şi prieten vechi.
Emily, m-am uitat prin răspunsurile la postarea ta.
O ştii pe femeia asta ?
Da, e Carrie. Cel mai înfocat fan al Victoriei.
Se pare că poza asta a fost făcută... aici. Azi.
Ce ?! Deci e aici ?
"Fan obsedat răpeşte căţeluşul celebrităţii".
E logic.
Înseamnă că probabil e încă aici.
Uite-o.
Carrie ! Bună !
Ce e cu tine aici ?
Îmi pare rău. Dar am văzut că Victoria îşi petrece sărbătorile în Plattsburg.
Apoi am văzut numele străzii, Chestnut Place,
în fundalul uneia dintre pozele de pe net.
- Desigur... - Tu ai fost la restaurant, aseară ?
Da. Încercam să iau cina.
E singurul local din oraş deschis după ora 19.
Aşa e.
Carrie...
Cumva câinele Victoriei e la tine ?
Tiny al meu ?
Tiny al tău ?!
Sigur. A trebuit să-mi botez noul câine Tiny, ca al Victoriei.
Unde e câinele acum, domnişoară ?
Acolo. Puiule...
Putem să-l mângâiem ?
Sigur.
Carrie, Victoria ar putea răspunde câtorva întrebări, dacă te duci la ea.
Mulţumesc ! Mă duc !
Bună, micuţule.
El este ?
Nu sunt sigură.
Zgarda e diferită.
Altfel, e greu de zis.
Nu pare să mă recunoască.
Ar trebui să ducem fata şi câinele la biroul şerifului.
N-ai cum s-o acuzi de ceva.
Jonathan, dacă-l ducem la clinică,
îi putem scana cipul şi vedem dacă se potriveşte, da ?
E o idee grozavă. Îi poţi spune că e o consultaţie gratuită.
Poţi s-o convingi ?
Da. Îi promit o scurtă întrevedere cu Victoria.
Dar am nevoie să stai cu Victoria. N-o pot lăsa singură.
Pot să stau eu aici. Bernard poate face scanarea.
Sună bine.
- Minunat. Aşa facem. - Grozav.
Vino încoace...
Vă mulţumesc foarte mult.
A fost copleşitor şi voi aţi fost toţi atât de buni.
Emily ?
E cu Griffen.
Sunt la clinică. Încearcă să afle dacă animăluţul unui superfan e Tiny.
La clinică ? Nu înţeleg de ce a trebuit să hoinărească şi pe acolo.
N-aş spune că hoinăreşte.
Încearcă să te ajute să-ţi găseşti câinele.
Serios ? Tu câţi asistenţi personali ai avut ?
Scuză-mă.
Sigur că mama a zis că e ridicol
să campez acolo, pentru semnarea de carte a Victoriei.
Dar eu am zis:
"Tu eşti ridicolă. Cum altfel să fiu prima ?"
Nu mă înţelege. Nimeni nu mă înţelege, în afară de Victoria. Sincer...
Doamnelor... acest câine e cât se poate de sănătos.
- Am identificat cipul. - Eşti sigur ?
- Am verificat chiar eu. - V-am zis !
Le-am zis noi, nu-i aşa ?
Îţi mulţumesc că ai venit atât de repede. Îţi sunt recunoscătoare.
N-ai pentru ce. Oricum eram prin zonă.
Ne-am întors de unde am plecat.
DD, nu mă mai suna pentru colecţia de vară !
Înţelegi că sunt implicată într-un caz al poliţiei, da ?
Sunt şantajată pentru un milion de dolari.
Apropo, mulţumesc că l-ai trimis pe Griffen aici cu banii.
Cu plăcere. Dar am nevoie să mă asculţi. Te rog să ai mare grijă.
Sunt banii mei personali şi nu-mi pot permite să-i pierd.
Partea bună e că vânzările au început să crească.
Oamenii sunt alături de tine după răpirea câinelui.
Devine ceva mai important decât Sandra Reed şi tacâmuri.
Mă bucur că există şi o parte mai bună.
Mai bună ? E aur curat, draga mea.
Asta e o veste grozavă, DD.
Este, Victoria. Şi vreau să ai dreptate când spui că-mi recuperez banii.
Îmi pun toată încrederea în tine.
Sigur, DD.
Trebuie să închid. Cred că Emily are veşti pentru mine.
Victoria, vreau să ţi-o prezint pe Carrie.
E cea mai mare admiratoare a ta.
Victoria mă ştie. Vino încoace, prietena mea !
Miroşi frumos ! Hai să facem un selfie.
Ce distractiv e !
Ce ne distrăm ! Unu, doi, trei, zâmbeşte !
Dumnezeule !
Iertaţi-mă că vă întrerup.
Dar tocmai am găsit plicul ăsta după un ghivechi, pe treptele din faţă.
Doamne ! Nu din nou !
"Un milion în bani gheaţă, mâine la ora 10."
"Tomberonul de la intersecţia străzilor Silmar şi Friar."
"Fără poliţie."
E o nebunie ! Un milion de dolari !
Nu-mi pasă ! Contează doar să-l salvăm pe micul Tony.
- Tiny. - Aşa am zis.
Victoria, e prea periculos.
Eu ar trebui să fiu cea care duce banii.
Dacă persoana asta urmăreşte mai mult decât banii ?
O să lase punga, şi-atât.
În plus, vederea altcuiva i-ar putea pune pe fugă.
Nu-ţi face griji. Voi fi aproape.
Sigur vrei să faci asta singură ?
Îţi apreciez îngrijorarea, dar am să risc.
Fanii mei se aşteaptă la asta.
Bine, atunci. Banii vor fi duşi mâine-dimineaţă, la ora 10.
Oribil !
Am nevoie de nişte idei bune.
E îngrozitor ce s-a întâmplat cu Victoria Frost.
Dar magazinul Stacey's are nevoie de o amfitrioană pentru gala sa.
Aşa că m-am hotărât să ajut.
E Crăciunul şi se cuvine să faci o faptă bună.
Aşa că anul acesta eu voi fi gazda galei Stacey's.
Trebuie să-i admiri tupeul.
E şi ăsta un termen.
Profită de situaţia asta oribilă
şi fură cel mai mare eveniment anual al Victoriei !
Găseşte-i un alt eveniment.
De parcă ar fi atât de uşor.
Crăciunul nu e sărbătorit doar în oraşele mari, Emily.
Ştii ce ?
Cred că ai dreptate.
- Am ? - Da.
Trebuie să existe o serbare locală,
o ceremonie sau alt eveniment la care poate lua ea parte.
Avem concursul anual de împodobire a brazilor de Crăciun,
la căminul cultural.
Poate că pot suna la Camera de Comerţ,
să văd dacă o pot include pe Victoria în juriu.
E în scopuri caritabile...
Ar putea fi o publicitate bună pentru toată lumea.
Concursul de împodobire a brazilor ! Am uitat total ! Eşti un geniu !
Bună...
Bună.
Scuză-mă.
Ar cam trebui să plec ! E... nouă şi un sfert.
Să sperăm că livrarea banilor îl va salva pe Tiny.
Totul va fi bine.
Tu du-te.
Eu văd ce fac cu cunoştinţa mea de la Camera de Comerţ.
Minunat. Ne vedem mai târziu ?
Baftă cu livrarea banilor.
Mulţumesc.
Îmi pare rău.
- La revedere. - La revedere.
Aş fi vrut să nu fie Victoria cea care face asta. E mult prea periculos.
Ştii cât îi place să fie în centrul atenţiei.
Victoria, mă auzi bine ?
Te aud foarte bine.
Bun. Du-te şi pune banii.
Am terminat. Mă duc acasă.
Bun...
Vino la tata...
Nu se poate !
Nu mişcă nimeni ! Mă duc să verific.
Puştiule, stai pe loc !
- Stai aici. - Emily !
Stai pe loc !
Ce este, doamnă ?
- Dă-mi punga ! - Dă-mi-o înapoi !
Covrigi moi ?
Da. Ce credeai că e ?
Un milion de dolari.
Un milion de dolari ? Aş vrea eu. Pot să plec ? Mă aşteaptă mama.
Da, poţi să pleci, puştiule. Crăciun fericit.
Aşa zici tu.
Am dat-o în bară.
Ai dat-o în bară.
Fani Frost, am o veste proastă.
Tiny e încă în mâna răpitorilor, deşi am plătit răscumpărarea.
Eu...
Nu pierd speranţa. Şi nici voi n-ar trebui s-o pierdeţi.
Trebuie să rămânem puternici.
Bernard ?
Ai aflat ? Au luat banii, dar nici urmă de Tiny.
Da...
Trebuie să-ţi spun ceva şi o să te înfurii.
Eu sunt cel care i-a făcut poze Victoriei şi le-a vândut presei.
Ce ?! Tu ?!
Am multe cheltuieli de Crăciun şi n-am crezut că va dăuna cuiva.
Oamenii vând mereu poze cu Victoria.
Nu e ceva ilegal. Şi tu ai văzut, ai fost în preajma ei.
Adoră să fie în centrul atenţiei.
Eşti incredibil !
Cum o să le explic asta ? Cum o să-i explic lui Emily ?
Nu mai fi atât de dramatic.
Am un motiv bun pentru care-ţi spun asta.
Serios ?
Serios.
Am făcut poze, din parcarea subterană, în timpul livrării banilor...
şi cred că am surprins maşina răpitorului.
Uită-te.
Chestia asta ţi-ar putea salva slujba.
De ce mai stai de vorbă cu mine ? Du-te !
Mă ocup de tine mai târziu.
Jonathan mi-a trimis un mesaj.
Are o poză pe care vrea s-o văd.
Bine, mulţumesc, Griffen. "Poză" ai zis ?
Ciudat. Ştii pozele care mi-au fost făcute în faţa casei ?
Cele din tabloide ?
Sursa lui Griffen le-a luat urma.
Se pare că au provenit de la eNews, din Seattle,
şi fotograful e un localnic.
Localnic ?
Ai văzut pe cineva cu un aparat foto, de când am venit aici ?
Nu se poate...
Ce nu se poate ?
- Jonathan ! - Bună !
- Ce e cu tine aici ? - Trebuie să-ţi arăt ceva.
Văd că ţi-ai adus aparatul foto.
Da. Îl ţinem la cabinet.
Adevărat ?
Da.
Uită-te.
- Nu... - Tu ai fost !
Nu. N-am fost eu.
Aparatul ăsta era în maşina ta când m-ai dus la şerif.
Îmi aduc aminte !
Eşti vreun paparazzi amator ?
Sigur că nu. Lasă-mă să-ţi explic.
M-ai folosit ca să ai acces la Victoria !
Ne-ai vândut ! Cum ai putut ?
Nu e adevărat ! Bernard a făcut pozele astea. Acum am aflat.
Te rog frumos... Ce jalnic... Bernard ?
De ce te-aş crede ? Eşti doar un alt mincinos.
Poate chiar tu l-ai furat pe Tiny !
Cum poate să-ţi treacă aşa ceva prin minte ?
S-a întâmplat la clinica ta. Nimeni n-avea acces mai bun ca tine.
Ai înscenat şi asta ?
Zău aşa... Mă cunoşti mai bine de-atât.
Nu te cunosc deloc.
Îmi pare rău că s-a întâmplat asta.
Dar n-am fost eu.
Şi mie îmi pare rău.
Îmi pare rău că mi-am permis să am din nou încredere în cineva.
Ţine-te departe de mine şi Victoria, sau chem poliţia.
Sau poate că o chem oricum.
Nu-mi stă în fire să mă plâng.
Dar e a doua oară săptămâna asta când aud gălăgia aia.
Vă înţeleg, dar nu pot să fac...
Salut, Jonathan. Eu... trebuie să plec.
Au nevoie de mine la căminul cultural, pentru evenimentul de diseară.
De tine ?
Da. Mi-au zis că, dacă ajut, aş putea s-o cunosc pe Victoria.
- Bine. - Da !
Fără aparate foto.
Bine.
Bună ziua, dnă Fowler.
Bună ziua. După cum spuneam,
e a doua oară într-o săptămână când se aud zgomote
în clinica asta, noaptea.
Mă întrebam dacă v-aţi schimbat cumva profilul.
Ce fel de zgomote ?
Lătrături.
Lătrături ?
Când ?
În timpul nopţii, când şi când, începând de pe la ora 23.
Bernard ! Am avut câini rămaşi aici peste noapte ?
Nu, asta e doar pentru urgenţe.
Probabil că zgomotele vin de la vecin. Nu de la noi.
O să aflu.
Cum, dnă Fowler ?
Azi-dimineaţă, l-am pus pe nepotul meu să-mi instaleze o cameră de luat vederi
şi e îndreptată spre clădirea asta.
O să ştiu orice mişcă.
Atunci o să vedem cine ce face.
Dacă zgomotele nu vin de la noi,
poate că vin de undeva din apropiere.
Nu poate fi de la atelierul auto. Sunt plecaţi din oraş.
Oricum ar fi, aflu eu despre ce e vorba.
Cred că pe undeva aveţi dreptate, dnă Fowler.
Să văd dacă pot afla de unde vin lătrăturile.
Am acoperit cam tot.
Ar trebui să fie uşor.
Trebuie doar să dai mâna cu oamenii, să faci câteva fotografii
şi să alegi cel mai frumos brad de Crăciun dintre finalişti.
Asta e tot ?
Am putea da câteva produse Frost ca premii.
Avem vreo două cutii cu mostre ale noilor ornamente şi tacâmuri,
trimise de DD.
Aşa e. Am câteva pe care nu le-am deschis. Sunt în camera mea.
Bine. Le aduc.
Ce ?!
Astea par a fi schiţele mele.
Eu...
Am găsit cutia.
M-ar fi mirat să n-o găseşti.
Şi astea ?
Seamănă cu modelele la care am lucrat eu.
Minţile măreţe gândesc la fel.
Da...
Mă tem că, uneori, aşa e.
Nu... Nu, mersi.
Cine era ?
Ştii tu cine.
Măcar e perseverent.
"Atelierul auto al lui Taylor. Grăbeşte-te."
La Taylor ? De ce ? E închis toată luna.
Nu ştiu. Dar o să aflu.
Donna !
Eşti bună să-mi închizi fermoarul ?
Cu plăcere !
Tiny ?
Unde eşti ?
Cauţi ceva ?
Ce ai făcut cu câinele ?
Eu ?
Nu e numai un câine scurt de coadă.
Tocmai veneam la cabinetul tău.
Mi s-a părut că aud lătrături venind din clădirea asta.
Frumoasă încercare. Dar nu te cred. Ţi s-a înfundat, Griffen.
Sau cum te-o chema.
Unde e Tiny ?
Bine. Ai câştigat.
Îţi arăt.
Jonathan !
Nu te mişca ! Sau cineva va fi rănit.
Dumnezeule !
- Jonathan, eşti teafăr ? - Da.
A fost fantastic.
Nu subestima niciodată o femeie pe tocuri.
Tiny ! Eşti aici ?
Băiatule !
Tiny ! Bună, amice.
Deschide cuşca.
- E în ordine... - Vino.
- Aşa... - E în regulă.
- Bine... - Vino, micuţule.
Să te ducem acasă.
Câinele rămâne unde e.
Nimeni nu pleacă nicăieri.
Victoria ?! Ce faci ?
Te rog !
Nu face pe neştiutoarea cu mine, Emily.
- Uite cine a revenit. Eşti bine ? - Aproape.
Ar fi trebuit să ştiu că e mâna ta.
Te rog...
Dacă faptul că am fost prinsă furând creaţiile Sandrei Reed
m-a învăţat ceva, aceea a fost cum să-mi acopăr urmele.
Pe mine m-ai păcălit.
Cum ai putut face asta ?
Eu ?
Cum ai putut tu ?
- Eu ?! - Da, tu. Voi amândoi.
În cârdăşie.
Angajata nemulţumită...
"Vai, vai, Victoria îmi fură creaţiile !"
...care m-a adus în oraşul ei natal ca să se răzbune.
Şi iubitul ei din copilărie care, în mod convenabil,
conduce clinica în care mi-a fost furat câinele.
Voi sunteţi cei inventivi.
N-o să scapi basma curată.
Cu ce să scap ?
Câinele e teafăr şi afacerea mea e înfloritoare.
E ceea ce se numeşte "o crimă fără victime".
Şi cine o să depună plângere ?
Eu, nu.
Şi banii de răscumpărare ?
Ăsta e preţul când faci afaceri.
Sunt sigură că DD îi poate deduce la impozit.
Acum, dacă mă scuzaţi,
peste 20 de minute trebuie să urc pe scenă
şi să anunţ că am găsit potaia.
O să lăcrimez puţin, publicul se va topi de înduioşare,
acţiunile Frost Home Furnishings vor creşte exponenţial
şi eu sunt cu un milion de dolari mai bogată.
De ce crezi că n-am să dezvălui toate astea ?
O să-ţi ţii gura, fiindcă am să te fac noua şefă a secţiei de design.
E tot ce ţi-ai dorit şi acum ţi s-a împlinit visul.
Tot ce trebuie să faci e să cooperezi.
Dacă nu, o să ajungi după gratii.
Ai pus bine la punct planul ăsta, nu ?
Cred că da.
Şi, Emily, mă bucur mult că am avut ocazia să discutăm despre cariera ta.
Te aşteaptă o mărire de salariu şi o primă de instalare, dacă mă-nţelegi.
Griffen ! Uşa !
Iertaţi-mă că fug, dar am un concurs de jurizat.
Vă sugerez să nu vă apropiaţi.
Locul va fi înţesat de poliţişti, în caz că vă vine vreo idee.
Ia-le cheile de la maşini. Pentru orice eventualitate.
Şi... Emily !
Mulţumesc pentru creaţiile pentru colecţia de vară.
Nu mi-a plăcut să-ţi fur munca,
dar creaţiile tale sunt mult mai bune decât ale mele.
Şi, dacă ar fi să-mi răpesc propriul câine şi să mă aleg cu un milion,
n-aş fi putut da vina pe o fată mai drăguţă.
Aşa că fii deşteaptă, ţine-te deoparte
şi nu va trebui să dau vina pe tine pentru răpirea câinelui.
E în ordine, Emily. Nu vor scăpa basma curată.
Nu. Nu vor scăpa.
Jonathan, vreau să faci ceva pentru mine.
Ai văzut-o pe dra Frost ? Încă n-a sosit.
Nu-ţi face griji, doamnă primar Brown. Va veni curând.
Bună, doamnă primar Brown. Iartă-mi întârzierea.
Nicio problemă. Mă bucur că eşti aici.
Bună !
DD, mă bucur nespus că te-ai hotărât să vii.
N-aş fi ratat asta pentru nimic. Totul arată splendid.
Dar îmi fac griji pentru banii mei.
Nu-ţi face. În seara asta vreau să fac un mare anunţ-surpriză.
Ai găsit câinele. Şi banii mei ?
Ai să vezi. Dar să nu te mire dacă o să avem
o nouă şefă a departamentului de creaţie, începând de la anul.
Serios ? Emily ?
Cum am zis: vom vedea.
Scuzaţi-mă...
Pardon !
Bună seara, oameni buni !
Bun venit la concursul nostru anual de împodobire a bradului de Crăciun !
Am plăcerea să vă prezint un membru special al juriului
pentru competiţia de anul acesta:
fondatoarea magazinului Frost Home Furnishings,
dra Victoria Frost !
Bună ! Crăciun fericit, tuturor !
Crăciun fericit !
Te iubim, Victoria !
Şi eu vă iubesc !
Dar înainte de a începe să jurizăm aceşti frumoşi brazi,
am un mic anunţ de făcut.
Cu ajutorul minunatei noastre poliţii din Plattsburg
şi al şerifului Dandry,
căţeluşul meu, Tiny, mi-a fost înapoiat.
Vă rog, aduceţi-mi-l !
Sunt atât de fericită că e din nou în braţele mele.
Vă mulţumesc.
Şi vă mulţumesc tuturor pentru sprijinul vostru.
Vă rog, bucuraţi-vă de petrecere
cât mă consult cu doamna primar cu privire la aceşti brazi minunaţi.
Ce ţi-am spus ?
E fantastic. Şi ai recuperat banii mei ?
Încă nu, dar sunt sigură că şeriful se va ocupa de asta în continuare.
Vă rog să faceţi asta.
Bună, draga mea !
Mamă ! Nu acum.
Scuză-mă.
Mare tupeu ai să apari aici !
Nimeni nu are un tupeu mai mare ca al tău, Victoria.
Ai transformat o faptă bună în ceva criminal.
Îi răsuceşti pe toţi pe degete
în timp ce furi un milion de dolari de la propria ta prietenă !
Ar trebui să-ţi crape obrazul de ruşine !
E cuvântul tău împotriva cuvântului meu. Şi al meu e mai bun.
Tu ai vrut-o.
Doamnelor şi domnilor,
n-am vrut să fac pe nimeni de ruşine în timpul acestor festivităţi.
Speram să discut cu şeriful mai târziu, ca să cruţ pe cineva apropiat.
Dar iat-o pe femeia care l-a răpit pe căţeluşul meu Tiny.
Emily Stanton şi complicele ei, Jonathan Hicks,
au conspirat să-mi smulgă astfel un milion de dolari.
Şi, prieteni,
era cât pe-aci să le meargă.
Domnule şerif, insist să-ţi faci datoria şi s-o arestezi.
Vă rog ! Ascultaţi-mă !
Totul e o minciună.
Cum puteţi crede aşa ceva ?
Uitaţi-vă la mine.
Sunt Emily Stanton.
Am crescut aici.
Mă ştiţi de când eram mică.
V-am servit la mese, la bufet.
V-am vândut prăjiturele la fiecare Crăciun !
Pardon...
- Îmi sunteţi ca o familie. - Scuzaţi-mă.
O să ascultaţi minciunile astea sfruntate ?
Şi, dacă asta nu ajunge... arată-le.
Mulţumesc pentru creaţiile pentru colecţia de vară.
Nu mi-a plăcut să-ţi fur munca,
dar creaţiile tale sunt mult mai bune decât ale mele.
Aşa că fii deşteaptă, ţine-te deoparte
şi nu va trebui să dau vina pe tine pentru răpirea câinelui.
Jonathan, o să am nevoie de asta, ca probă.
Iau eu asta.
Bun... Toată lumea !
Mâinile sus !
Ai făcut treabă bună.
Şi tu, Victoria. Treci acolo, lângă ei.
Ce ?! Mă trădezi ?
Regret, dar prea te ştie toată lumea ca să te iau după mine.
Nu pot să cred că faci asta !
Ba să crezi. Mişcă !
Bine !
Eu plec. Voi, nu.
Şi să nu încercaţi să mă opriţi, dacă vă pasă de soarta acestui căţel.
M-a muşcat !
Nu te-a muşcat. E doar jucăuş.
S-a terminat. Vino.
Să mergem !
Poftim.
Victoria, s-a terminat cu tine.
Fii serioasă, DD.
Nu mă duc nicăieri. E compania mea !
A fost, înainte să fie listată la bursă. Domnule şerif !
Îmi pare rău, dră Frost, dar ai dreptul să nu spui nimic.
Nu poţi face asta ! Abia dacă-l cunosc pe omul acela ! M-a silit să fac asta !
Spune-i asta judecătorului.
A fost cât pe-aci.
Stick-ul i-a cam dat de furcă dnei Fowler.
Nu ştia cum să-l apuce.
Emily...
Am ştiut mereu că schiţele tale
sunt inspiraţia creatoare din spatele produselor noastre.
Cum ţi-ar plăcea să fii noul chip al brandului ?
Eu ? Chipul brandului ?
Exact. Creaţiile tale, deciziile tale.
Ce pot să spun ?
"Da".
Accept !
Minunat.
Prima ta îndatorire oficială e să urci pe scenă şi să alegi un câştigător.
Asta pot să fac.
Şi acum, noul director executiv al Frost Home Furnishings,
concetăţeana noastră, dra Emily Stanton !
- Îţi vine să crezi ? - Desigur.
Vă mulţumesc tuturor !
A fost o săptămână nebună şi o seară şi mai nebună.
Şi, în aceste circumstanţe neobişnuite,
mi-ar plăcea să cred că suntem toţi câştigători, de acest Crăciun.
Aşadar...
Toată lumea câştigă !
Se pare că ai o slujbă nouă şi un câine nou.
Cred că îţi datorez o recompensă fiindcă m-ai ajutat să-l găsesc.
75 de dolari şi o dorinţă de Crăciun, cred.
Şi, cum ai spus... să nu subestimezi niciodată...
...valoarea unei dorinţe de Crăciun.
Crede-mă... contez pe asta.
Atunci, domnule, dă-mi voie să ajut la împlinirea dorinţei tale.
Crăciun fericit.
Aţi urmărit O RĂPIRE ÎNAINTE DE CRĂCIUN