8.45 VAL.
Įdomu.
Sakyčiau, smakro.
Galėtum gyventi be smakro?
Laisvai.
Bet kas sulaikytų dantis, kad jie neiškristų pro veido apačią?
Patikėk. Susitvarkyčiau.
Vis tiek gyvenčiau geriau nei tu „be kelių“.
Tik su dviem nesilankstančiomis kojomis. Absurdas.
Pavyzdžiui, kaip vairuotum krautuvą?
Man tai nebūtų bėda.
Breikas. Negalėtum šokti breiko.
Vėlgi, tokie dalykai mano gyvenime reikšmės neturi.
Laisvai galėčiau gyventi be kelių. Ypač be savųjų. Aš jų nekenčiu.
Su tavo keliais viskas gerai.
Kaip supra...? Jie didžiuliai.
Kai mūviu timpes,
atrodo, kad slapčia nešuosi porą kalafiorų.
Įdomu. Man panašiau į mandarinus.
Ačiū.
Vedžis.
Ar aš ko nors noriu iš oro uosto?
- Didžiulio „Toblerone“. Akivaizdu. - Akivaizdu.
Laukiu, kol Vedžis grįš namo.
- Gal paruošiu jam vakarienę. - Kas, tu?
Taip. Ačiū, Danieliau. Moku gaminti.
Žodžiu, šįvakar - svarbus vakaras.
Kada ateis Eimė?
Apie devintą.
Kai užbaigs su paskutiniu klientu.
Taip. Primink, ką ji veikia?
- Asmeninė trenerė. - Asmeninė trenerė.
Su vienu tokiu susitikinėjau. Žinai, ką?
Jis nutraukdavo glamones, kad užsisegtų išmanųjį laikrodį.
Jei atvirai, tai šiek tiek gadindavo atmosferą.
Rimtai? Priminei.
Pakartok, koks pažinčių svetainės slaptažodis?
Noriu patikrinti savo žinutes, kad
nekartočiau tų pačių istorijų.
Taip. Bulvė123.
Bulvė123?
Taip. Bulvė123.
- Bulvė123. - Taigi, kaip tu, žinai,
pasakei jai apie tą reikalą, kad negali niekur išeiti?
Taip. Tau patiks.
Nepasakiau.
Deni, tiesiog pasakyk. Ji supras.
Tai pirmasis pasimatymas.
Pasakysiu, kai viskas taps rimčiau.
Kai kartu gyvensime senelių namuose.
Gerai. Tiek to. Ką gaminsi?
- Kur padėti, Danieliau? - Ant stalo. Ačiū, Adamai.
Adamas ruoš vakarienę?
Ne, jis tik atnešė kelis dalykus.
Pasiimk ir mane.
- Labas, Adamai. - Sveika, Lise.
Kaip sekasi gesinti gaisrus?
Taip, gerai. Negerai. Gaisrai yra blogai.
Tokia mūsų pagrindinė taisyklė.
Gerai. Paaiškinsiu, kas čia.
Šįryt ėjau žoliauti, tad viskas šviežia.
- Deni, jis pasakė „žoliauti“? - Regis, taip.
Čia - dilgėlės. Dabar jų sezonas.
Stebiuosi, kad išvis yra tinkamas metas valgyti dilgėles.
Čia - meškiniai česnakai ir kaštonai.
Klausimų yra?
- Nežinau, nuo ko pradėti. - Gerai, asmeniškai
aš mėgstu pakepinti tai ant aliejaus ir valgyti su laukiniais ryžiais.
Turi laukinių ryžių?
- Ar aš turiu laukinių ryžių? - Ne. Tu neturi laukinių ryžių.
Nesijaudink. Padėsiu. Tuoj grįšiu. Niekur neik.
Deni, nemanai, kad Adamas užtektinai tau padeda?
Jis už tave skalbia, vaikšto į parduotuvę, o dabar žoliauja miške.
Jam patinka padėti. Aš jo nestabdysiu.
Manau, tu juo naudojiesi.
Štai prašom. Laukiniai ryžiai.
Nuostabu. Ačiū. Taip, Adamai. Paklausyk.
Mes kaip tik kalbėjomės.
Jei tau reiktų gyventi be vienos kūno dalies, ko atsisakytum?
Adamai?
- Adamai? - Adamai?
Nežinau, ko galėčiau atsisakyti,
bet tikrai negalėčiau gyventi be nosies.
- Kodėl ne? - Man jos tiesiog trūktų.
Ar pasakojau apie tą kartą,
kai mano dėdė Brajanas dirbo statybose dešimtajame dešimtmety?
Žodžiu, dirba jis sau su bičiuliu Trevoru,
o virš jų atsikabino dviejų metrų pločio metalo lakštas,
nukrito, į mano dėdę nepataikė, bet pūkšt...
Kliudo jo draugą Trevorą.
Nurėžia jam nosies galiuką.
Mano dėdė kažkaip surado galiuką.
Ir nė nepagalvojęs...
- Ne! Nevalgyk! - ...įsimetė į burną.
Įsimetė į burną?
- Juk įsimestum, ar ne? - Ne, neįsimestum.
- Ne. Kodėl turėtum? - Ne. Neįsimestum.
Burnoje geriausia išsaugoti jį nuo purvo.
Ne. Atleisk. Tai negali būti tiesa.
Tai palauk. Tavo dėdė čiulpė bičiulio nosį?
Tai tiesiog nehigieniška. Tai kas nutiko?
Jie nuvežė Trevorą ir nosies galiuką pas chirurgą,
o tas jį prisiuvo.
Dabar mano dėdė - Trevo dukters krikštatėvis.
O dėl nosies - iš tam tikro kampo nieko nesimato.
O iš kito kampo jo nosis truputį primena įplyšusią dešrelę.
Aišku. Verčiau jau eisiu.
Reikia užlėkti į viršų ir padėti ponui Šamimui išsimaudyti.
Jei kils bėdų, aš - kitoje koridoriaus pusėje, gerai?
- Ačiū, Adamai. Dėkoju. - Viso, Lise!
Viso.
Tas vyrukas pernelyg geras. Negaliu patikėti, kad jis dar be poros.
Žinai, apie mane tu taip nesakai.
Bet, Deni, man sunku suvokti,
- kad kas nors su tavim susitikinėjo. - Taip. Tiesa.
Juokauju.
Verčiau jau ji gražiai su tavim elgtųsi, ta Eimė.
Verčiau jau nesišaipytų iš tavo keistenybių.
Ką, kaip tu ką tik?
Taip. Bet tai kas kita. Nes man galima.
Taip. Gerai. Jei atvirai, drebu iš baimės.
Žinai, visas tas kalbėjimas,
žinučių siuntinėjimas iš mažiausiai
36 kv. km atstumo - tai gan baugina.
Bet ji ateis į butą ir bus vos už kelių metrų nuo mano apatinių stalčiaus.
Tikėsis, kad kalbėsiu, pasakysiu kažką įdomaus.
Tai šiurpina. Nežinau, kaip žmonės tą daro, supranti?
Be to, neturiu, ką papasakoti.
Nes visą laiką sėdžiu viduje. Todėl nežinau anekdotų.
Žinau, kad padauginau losjono po skutimosi, nes oda paraudo ir
ima deginti šnerves.
Rimtai, kokia tikimybė, kad Eimė panorės dilgėlių?
Kalbi apie dilgėles, kurias neabejotinai apšlapino šuo?
Tai bus blogiausias pasimatymas istorijoje.
Ne, nebus. Bus smagu.
Be to, aš jau buvau nuėjusi į blogiausią pasimatymą istorijoje.
Papasakok. Jei verta dėmesio, pasisavinsiu kaip savo istoriją.
Jis išrinko vietą.
Išgėrėme po kelis bokalus alaus. Iš širdies pasikalbėjome.
Po to jis pasiūlė pakeisti aplinką. Pasakiau...
Gerai. Žinoma.
O tada supratau, kad mūsų stalas nebuvo šiaip stalas.
Kas čia vyksta?
PAKELKIME TOSTĄ LONDONE
Tai buvo dviratis.
Jis privertė mane minti 11 km.
O savaitę po to
vaikščiojau kaip kaubojus, pasiklydęs automobilių stovėjimo aikštelėje.
Taip. Ne, tai gan nesmagu.
Paklausyk. Man tai nedavė ramybės visą savaitę.
Man kilo kelios mintys,
kaip padėti jai pasijusti laisviau.
Aišku, kad kilo. Nagi. Pasakok.
Gerai. Pirmoji.
Gal nuimti dureles nuo spintelių,
kad ji žinotų, jog neslepiu ginklų
ar diktofonų?
- Ne. - Gerai. O kaip šita?
Gal apsimauti dvejas kelnes?
Žinai, ką?
Gal tiesiog pasikabink spyną ant klyno?
Manau, tada ji tikrai atsipalaiduos.
Kaip tai? Rimtai?
Ne! Vyras, kurio spintelės be durelių,
ir mūvintis dvi poras kelnių, mane pakraupintų.
Žinai, ką bandai padaryti?
- Ką? - Bandai pakišti sau koją.
Žinau, koks tu.
Turi polinkį sau kenkti,
nes manai, kad likusį gyvenimą turėtum būti nelaimingas ir vienas.
Į mane nepanašu.
Aš - vienvietis laimės traukinukas.
Vienvietis laimės traukinuk, tada vieną vakarą
gal pamėgink smagiai praleisti laiką?
Nemėgstu mėginti smagiai leisti laiką. Pilvą paskausta.
- Tai ji. - Taip. Žinau, kad ji. Girdžiu.
- Gerai. - Tiesiog atsipalaiduok.
- Ir... Per daug. - Gerai.
Ne, palik jas. Gražiai atrodė.
Man viskas gerai. Gal...
- Nurimk. - Aš ramus.
Neliepk „nurimti“, nes tada nenurimsiu.
Nepulk į paniką.
Tu pasiruošęs. Tau pavyks.
- Labas. - Labas.
Nenutaisyk tokio balso.
Žinau. Užsičiaupk.
Palauk. Taip.
- Dvi sekundes. - Gerai.
Geriau.
Tai ji. Ji jau čia.
- Taigi, aš... Taip. - Taip, ji čia.
- Aš tau pranešiu. - Gerai.
Tu pasiruošęs. Tau pavyks.
Tiesiog būk normalus, gerai?
Nesakyk taip.
Atsiprašau, pone. Pone?
Padaryk tai.
Eime.
Deni.
- Labas. - Sveikas.
- Atleisk. Tai tarsi... - Rankas.
Dvigubas. Argi taip ne geriau?
Kas ji?
Maniau, pažįstu visus tavo draugus.
Prašau, užeik. Greičiau. Atsiprašau. Tiesiog nekreipk į jį dėmesio.
Žinau, kad sunku, bet, patikėk, taip bus geriausia.
Ar nori, kad palikčiau atidarytas?
Kodėl turėčiau norėti?
Nežinau. Jei norėtum...
Jei pasijustum... Jei tu...
Jei ką?
Jei bijai dėl savo gyvybės. Jei apie tai prašnekome...
Adamai.
- Taip? - Čia Adamas.
- Jis ugniagesys. - Labas.
Labai aukštas, labai raumeningas.
Jis akimirksniu gali mane nugalėti,
todėl bėgti gali pas jį,
- jei kils kokių problemų, gerai? - Deni?
- Taip? - Ką tu darai?
Tik noriu padėti tau atsipalaiduoti.
Deni. Nurimk. Įpilk man išgerti, dėl Dievo meilės.
Ar... Gerai.
Patikėk manim, jei pamėgintum ką iškrėsti,
iškart įkrėsčiau tau į subinę.
Gerai. Puiku. Gera... Taip. Gera žinoti.
Nori, kad laukčiau čia ar...
...ponia, suvariau peilį jam į kaklą. Kaip ir sakėte. Aš jums tai sakiau.
Bet nepasakėte, kad prieš tai jį pasmaugėte.
Tiesą sakant, nužudėte jį du kartus.
Ponia...
- Pridenk mane. - Gerai.
Labas, Lise. Viskas gerai?
Labas. Taip. Tik norėjau įsitikinti, kad saugiai nusileidai.
- Mes dar nepakilome. - Ką?
Ne. Skrydį atidėjo.
Taip, pilotas pametė kepurę ar panašiai. Nežinau.
- Iš dešinės! - Ką?
Šauk jam tiesiai į veidą!
Ką darai?
Atleisk. Mes su Robu žaidžiam „Septintą akląją zoną“.
Žinai, kad užmuštume laiką.
- Ir zombius. - Taip, tiesą sakant, ir zombius.
Tai kas gero?
Ne. Nieko. Tik nekantrauju tave pamatyti.
- Tikrai? - Atleisk.
Ar pasakiau „tave“? Turėjau galvoje savo „Toblerone“.
Žavu.
Jei skrydį dar ilgiau atidės, tau pasiseks, jei jis pasieks namus.
- Ne. - Taip. Tikrai, Liza,
- dar gyvenime nebuvau toks alkanas. - Nedrįsk, Vedži.
Tas „Toblerone“ - vienintelis dalykas, neleidžiantis palūžti.
Dabar aš pavojingai nuobodžiauju.
Iš kairės!
Gerai. Ir varau nuobodulį tau savo nuoboduliu.
Gal paskambink Deniui? Paprastai skambini jam.
Taip. Žinai, tik todėl, kad jis nemiega, kaip ir aš.
Bet... Ne, jis, tiesą sakant... Šįvakar jis pasimatyme.
Aišku. Šaunuolis. Seniai laikas.
Ir aš taip manau. Jam tai į naudą. Tad, taip.
Iš esmės viskas gerai.
Pala, Lise. Jie prasilaužė pro barikadas.
- Parašysiu, kai nusileisiu, gerai? - Gerai.
Atleisk. Užtruksim tik kelias minutes.
21.50 VAL.
Labas. Tau viskas gerai?
Nuostabi.
- Kas? - Ji.
Tai gerai.
Taip. O aš taip dėl visko nerimavau, ar ne?
Ji užeina, pamato, kad elgiuosi kaip mulkis ir sako:
„Velniop visa tai.“
Pažvelgia į šunų apsisiotas dilgėles ir sako:
„Geriau užsisakykim kinų maisto.“
Jei atvirai, manau, kad šmaikštesnio žmogaus dar nesu sutikęs.
Tai puiku.
Taip. Ir dar, ji tiesiog... Su ja labai paprasta kalbėtis.
Tai puiku. Išties labai...
- Nuostabu. - Taip.
Taigi, kai sakai... Sakei, kad šmaikš...
Sakei, šmaikšti, kodėl ji šmaikšti?
Pateik pavyzdžių.
Koks jos stilius? Maždaug...
Taip. Vienu metu ji pasakė...
Rimtai, negalėjau susitvardyt...
Žinai, kai negalima juoktis?
Kai esi mokykloje ir už tai bara.
Tiesiog negalėjau susivaldyti nesijuokęs, vis juokiausi ir juokiausi.
Apsiverkiau iš juoko. Ji pasakė...
Ką pasakė? Ji... Tam tikra prasme...
Nežinau, ar ką nors suprasi. Čia ir esmė.
Tai vienas iš tų dalykų, kai reikia matyti pačiam.
Toks dalykas. Geriau jau eisiu.
Turbūt ji spėlioja, kur užtrukau.
Vėliau pasikalbėsim. Čiau.
Gerai.
Pope?
Ledai.
DENIS GIBSONAS PRISIJUNGTI
AMŽIUS - 32 M. PROFESIJA - ŽURNALISTAS
PASKYRA ŽINUTĖS
73 % EIMĖ
JEI TURĖTUM GYVENTI BE VIENOS KŪNO DALIES,
KURIOS ATSISAKYTUM?
KOJŲ PIRŠTŲ, KAM IŠ TIESŲ REIKIA KOJŲ PIRŠTŲ?
IŠSKYRUS BALETO ŠOKĖJUS. IR HOBITUS
„Kojų pirštų“?
Juokauji.
Ne, blemba. Manai, tavo vyrukas su katėmis - blogas?
Mano kaimynas, be jokių išimčių,
dainuoja į mano pašto dėžutę kasnakt lygiai pirmą nakties.
Jis panašus į beprotį.
Taip. Bet turi gražų balsą.
Štai, prašom.
Liza, ji turi kaimyną, kuris...
Palauk. Atsiprašau.
LIZA OSGUD
Vilką minim.
Atsiprašau. Aš tik...
- Turbūt kažkas svarbaus. Atleisk. - Gerai. Nieko tokio.
Labas. Atleisk, tik norėjau pasakyti,
kad nusiunčiau tau slaptažodžio keitimo nuorodą pažinčių svetainėje.
Nes pagalvojau, jei mano paskyrą nulauš,
nulauš ir tavo žinutes. O tai būtų labai negerai.
Aišku. Gerai. Taip, ačiū.
Taip. Eimė dar ten?
Taip, ji dar čia.
Tai puiku. Akivaizdu, kad tu jai patinki.
Jei nepatiktum,
ji tikrai būtų parašiusi žinutę draugei, kad ši paskambintų,
pasakytų, jog nutiko kai kas skubaus ir ji turi išeiti. Taigi...
Aišku. Gerai. Taip. Niekas neskambino.
Taip. Nes paprastai taip nutinka per pirmas 15 minučių.
Taigi, jei kas nors paskambins dabar,
turbūt iš tikrųjų kažkas nutiko.
Aišku. Ačiū, kad pranešei.
Gerai. Taip, gerai. Leisiu tau eiti.
Sėkmės. Smagiai praleisk laiką.
Gerai. Iki.
- Sveiki, žiūrite „Greitus receptus“. - Labas.
Šis receptas - vienas mano mėgstamiausių.
Jis nerealus ir garantuotai paliks įspūdį.
Mes pasirengę?
- Pasirengę. - Prieš pradedant
nepamirškite paspausti patiktuką ir užsiprenumeruoti,
kad sužinotumėt apie naują įrašą...
Gerai, mes pasirengę?
Vis dar pasirengę.
Taigi, sugalvojau šį receptą
eidamas per rapsų laukus Gansu,
- o jie... nemeluosiu... - Tiesiog pasakyk, kaip pagaminti.
Šis gaminimo metodas kilęs iš Sičuano provincijos.
Kelionė traukiniu per šalį - puikus būdas pamatyti Kiniją
ir visus jos privalumus.
Niekad nepamiršiu paskutinių močiutės žodžių, ištartų man prieš mirtį.
O Dieve. Niekam neįdomu.
Gerai, pradėkime gaminti.
Pagaliau.
Keliaukite į Kiniją penkių žvaigždučių...
- Ne. - Labas.
Labas. Kaip sekėsi Aberdyne?
Mačiau tik viešbučio konferencijų salę.
Bet ji buvo graži.
- Parvežiau šokolado. - Ačiū.
- Alkanas? - Išbadėjęs. Ketinau suvalgyti „Huel“.
Šiaip jau, pagalvojau, galėčiau pagaminti.
Dieve, ar tu gerai jautiesi?
Nebūk bjaurus.
Jis visada taip daro.
Nutiko kokių nors skandalų?
Žinai, „Kas nutinka Aberdyne, lieka Aberdyne“?
Ne visai. Tiesiog, žinai, daugiausia draudimo reikalai.
Tikrai? Dieve, kaip nuobodu.
Maniau, per konferencijas žmonės pasigeria
ir rengia orgijas viešbučio numeriuose.
- Pažįsti mano bendradarbius. - Liaukis. Turi būti, ką papasakoti.
Kas ta, kuri per kalėdinį vakarėlį visą vakarą glostė tau ranką?
Pola.
Ji tikrai namuose turi rūsį.
- Ne. - Taip.
Nors ji ką tik įsirengė kambarį rūsyje.
Sakiau?
Šiaip jau, anądien mačiau laidą,
viena pora, žinai, remontavo rūsį.
Ką tu padarei?
Vedži.
- Labai skanu. - Labai skanu.
Atrodo gardžiai.
Taip, man pavyko nukrapštyti didžiąją degėsių dalį.
Taigi, bon appétit.
- Kas čia? - Čia tik
Styvas iš Milton Keinso biuro.
Papasakok ir man.
Taip... Atleisk, taip.
Vakar nuėjome vakarieniauti su visa komanda.
Buvome išbadėję, todėl nuėjom į „Five Guys“.
„Five Guys“? Su manim niekad neini į „Five Guys“.
- Taip, tiesa. Atleisk. Mes ten buvom... - Atleisk.
- Taip. Tęsk. - Taip, ir...
Jie turi tokį gėrimų aparatą,
kuriame gali išsirinkti, ką nori.
- Taip. Gerai. - Taigi, Styvas...
- Styvas nueina prie jo... - Gerai.
...ir sumaišo...
O Dieve, ne. Ką?
„Coke“, „Coke Zero“ ir dietinę kolą. Po trečdalį.
Negali būti.
Čia tik žiedeliai.
- Gerai. - Tada
jis nueina prie ten dirbančio vyruko,
kuris žiūri į jį kaip į beprotį.
- Net neabejoju. - Ir
Styvas sako...
Styvas sako:
„Atsiprašau, turiu bėdų su koka“.
Negali būti.
Žmogau.
Maniau, jie mus išmes, ar ką.
Taip, net neabejoju. Dieve, tipiškas Styvas, ar ne?
Tu jį pažįsti?
Ne. Bet dabar jaučiuosi, lyg pažinočiau.
Taip. Varge.
Tas tipas toks juokdarys.
Mirk iš juoko.
Žinai, ką turėtume padaryti?
Turiu kortas.
Žaidimas vadinasi „Pikantiški pokalbiai“.
- „Pikantiški pokalbiai“? - Taip.
Jose klausimai „kur praradai nekaltybę“ ir panašiai.
Liza padovanojo.
Gal būtų smagu?
- Gerai, pažaiskim. - Tikrai?
Žinoma.
Pirmas klausimas.
„Kokioje keisčiausioje vietoje esi užsiėmęs seksu?“
Mamos ir tėčio lovoje.
Mažame povandeniniame laive.
Bazildone.
Patikėk. Ta vieta beprotiška.
„Papasakok apie pirmąją meilę.“
Serena Viljams.
Vis sapnuodavau, kaip ji meta man iššūkį
rankų lenkimo varžybose. Kaskart mane įveikdavo.
Gan konkretus sapnas, tiesa?
Nuostabioji moteris. Figūrėlė.
Taip, švitriniu popieriumi nutryniau jos uniformą.
Kad pamatyčiau ją nuogą.
Nieko neišdegė dėl akivaizdžios priežasties.
„Kaip manai, kokia geriausia tavo savybė?“
Plaučių tūris.
Taip, galiu nekvėpuoti puspenktos minutės.
Žvelgiu į šviesiąją gyvenimo pusę. Be to, puiki subinė.
- Kukli. - O tavo?
Turbūt pasakyčiau, kad esu tylus.
Mano sperma.
Ir mėgstu apsikuopti.
- Labai seksualu. - Tikrai?
- Taip. - Ir kad mažai nepasirodytų,
mėgstu nelįsti į akis.
„Keisčiausia seksualinė fantazija?“
Turiu, bet ji - ne mano.
Tu jau žinai.
Taip. Žinoma.
Bet niekam to nepasakojai, tiesa?
Ką? Ne. Tikrai ne.
Jam pasistodavo išgirdus Mardžės Simpson balsą.
Žinai, buvau išties girtas, kai tą pasakiau.
„Pasakyk man tai, ko niekam nesi sakęs.“
Nežinau, kas yra memas.
Man visai patinka „Coldplay“.
- Tu - monstras. To per daug. - Labai atsiprašau.
Išeisiu iš savo buto.
Žinai, ką, nieko nesugalvoju.
Meluoji. Tikrai. Tu lieti sau nosį,
- kai kažką slepi. - Ne.
Sakyk, kas tai. Pasakyk, ką slepi.
- Pasakyk. - Gerai.
Pameni Maiklo Bublė koncertą, kuriame mes buvome,
kai truputį užsimiršau
ir per klaidą išgėriau visus tuos espreso su martiniu koktelius?
Kai kitą dieną bėgiojau, man staiga pramušė.
Tada kai kas nutiko.
Kažkas nerealaus.
Eik šalin.
Rube! Pas mane, mergyt. Rube? Kur tu?
Rube?
- Labas rytas. - Sveikutis.
- Rube? - Tik pažiūrėjęs per petį
supratau, kad ji tą daro.
Kaip tu tiek daug pakakojai?
Ne! Vedži!
Nesijuok. Nejuokinga.
Šuniukas buvo mažytis.
Kaip ji galėjo pamanyti, kad tai jis, kuo jį šeria?
„SAPNŲ METAS“ LAIKAS GULTIS
Aš jau eisiu į lovą.
Aš tikrai noriu pasportuoti ryte.
Atsiprašau.
Nieko.
Myliu tave.
Labanakt.
Taip. O dabar iš tikrųjų pabandyk.
- Aš bandau. - Gerai.
Ar darai tai pirmą kartą?
Taip matosi?
Greitai. Kiek gali greičiau.
Taip, išties gerai.
- Šitaip? - Taip. Ir trumpas smūgis!
Štai taip. Miręs. Negyvas.
Taip. Smūgiuok!
Smūgiuok. Supergreičiu.
Taip. Kiek galėdamas greičiau. Esi kietesnis, nei maniau.
Vedži?
Ką?
Aš irgi ateisiu.
- Tikrai? - Taip.
Puiku.
Bet kurią akimirką
būsite pasirengę užmigti ir susapnuoti tūkstančius sapnų.
Nusivesiu jus į atradimų kelionę.
Tegul mano balsas liejasi jūsų kūnu,
kai kartu lupsime sluoksnius.
Atsiversime...
Vedži?
Vedžeri?
Jei turėtum gyventi be vienos kūno dalies, ko atsisakytum?
Taip. Ryte pagalvosiu.
Liko tik penki kilometrai.
Puiku. Taip...
LIZA
- Kas mirė? - Ką? Mama. Niekas.
Liaukis, Lise. Žinai taisykles.
Po pusės vienuoliktos vakaro - tik dėl mirties reikalų.
Taip. Atleisk. Pamiršau. Ne. Tik...
Nagi. Klok.
Ne. Nieko. Tik... Gerai, klausyk, smulkmenėlė.
- Aš tau atrodau šmaikšti, tiesa? - Trenkta ar linksma?
- Linksma. - Lise.
Ne manęs reikėtų klausti.
Žinai, kaip nesmagiai mane verčia pasijusti juokas.
Gerai. Pamiršk, kad kažką sakiau.
Kaip laikosi Popė?
Taip, gerai.
O Vedžis?
Taip, žinai. Jis daug dirba.
Lise?
Kodėl iš tikrųjų man paskambinai?
Verčiau jau eisiu. Taksi laukia.
Taip. Buvo smagu. Buvo miela ir panašiai.
Gal reikėtų pakartoti, jei nori.
Taip. Norėčiau.
Tikrai?
Bet ne, nemanau.
Deni, tu mielas. Tu šmaikštus. Tu žiauriai keistas. Tu man patinki.
Atrodo, kad visa tai gerai. Kur suklydau?
Žinai, apie ką prakalbėjai pusę vakaro?
Apie savo buvusiąją. Akivaizdu, kad tu jos nepamiršai.
Palauk. Klojos? Nepamenu, kad būčiau kalbėjęs apie Kloją.
Kloja? Ne, kalbu apie tą, kuri tau visą vakarą skambino. Apie Lizą.
Liza? Ne. Ji - ne buvusioji. Mes tik draugai.
Nemalonu tau pranešti, bet jūs - ne draugai.
Mano akimis žiūrint, ne.
Garbės žodis, mama.
Mums su Vedžiu, mums viskas gerai. Viskas gerai.
Žinai, ką galvoju apie Vedžį. Apie tai, kaip jis su tavim elgiasi.
Kaip jis priėmė Popę, tarsi savo vaiką.
Gal jo asmenybė ir ne pati įdomiausia, bet jis patikimas.
Manau, kad jis puikus.
Taip, žinau, kad jis puikus.
Bet tu niekam nieko nesi skolinga šiame gyvenime, Lise.
Jei tau kyla klausimų, abejonių,
jei taip ir yra, viskas gerai. Dėl to netampi blogu žmogumi.
Ne, garbės žodis, manau, aš tik... Man tik trūksta miego.
Ryte viskas bus gerai.
Gerai. Jei tu tuo tikra.
- Taip. Ačiū. - Už ką?
- Kad išklausei. - Aš mama, tiesa?
Taip.
Ir tu manai, kad aš linksma, ar ne, mama?
Negraužk savęs.
Mudu su tavo tėčiu nebuvom šmaikštuoliai, todėl tai ne tavo kaltė.
Ką? Mama.
Puiku.
Dabar paukščiai pabudo. Teks susirasti ausų kištukus.
Klausyk, pamėgink pamiegoti, gerai?
- Gerai. Labanakt. - Viso. Labos nakties.
Aš tikrai šmaikšti.
Gaila.
Manau, mes būtume puiki pora.
Taip.
Viso, Deni.
Viso, Eime.
Gal paskambink, jei kada nors...
O Dieve!
Ištrauk!
O Dieve. Palauk.
Prašau.
O Dieve.
Adamai, greičiau! Nelaimė!
Sumautas pirštas.
Taip. Kur jis?
Gerai. Radau. Turiu.
Adamai, atnešk ledo!
Nepanikuok. Viskas gerai.
Ką tu darai?
Kam reikėjo ledo?
BALSO PAŠTAS LIZA
Sveikutis. Tikiuosi, vakaras buvo smagus. Tik patikrinau.
Taip. Tuk tuk.
Nagi, Deni. Prisijunk. Tuk tuk.
Kas ten?
- Pamišusi dėl kontrolės. - Dėl kontrolės...
Sakyk: „Kas pamišusi dėl kontrolės?“
Tikiuosi, vakaras buvo smagus. Greitai pasikalbėsim.
Išvertė Sandra Siaurodinė