16:58 Ч.
- Добре ли си? - Да, извинявай, просто изпускам парата.
Навигацията ме напряга ужасно.
Знаеш ли колко обезщетения плащам заради инциденти с навигацията?
Много. Четвърт от населението е пострадало.
Спирам, на семеен излет сме.
Радвам се, че ще бъдем само тримата.
Само тримата ли?
Само че, като каза семеен излет, аз...
Ето ни! Пристигнахме!
- Поканил си вашите. - Извинявай. Нали не е проблем?
Не, разбира се. Чудесна идея.
Супер! Народе!
Строй се, преброй се!
- Ето я малката поп звезда! - Кажи "здрасти".
- Здравей. - Лиза!
Тя добре ли е? Има малко болнав вид.
Привет, веджъри! Добре дошли отново в моя канал.
Аз съм Марк Ведж и днес ще ви представя специален гост.
Не.
Името му е Ръсел. По закон ми е пастрок, но за мен е просто татко.
И е пълен образ!
Привет, как е хавата?
"Хавата". Не го очаквах. Пълна шматка.
Виж ги само. Като деца са.
- Страхотно си пасват. - Открай време.
В прогимназията учител попитал Марк какъв иска да стане, като порасне.
Познай отговора.
- Юсейн Болт? - Пастрок.
- Виж ти! Още на девет години? - Невероятно!
Днес ще ви представим един продукт на "Коулман"... Помогни ми.
- Палатка. - Тежи.
Ще я опънем след малко. Освен това ще дадем мнението си за...
Вдигни го малко.
За 20-литровата портативна тоалетна "Съншайн".
- Отсега ви казвам, че е страхотна. - Нямам търпение.
Голям късмет сме извадили с мъжете, нали?
Много си приличаме с теб!
Дали?
- Как трепери над Попи, като истински баща! - Попи много го обича.
Баща, та дрънка.
- Нали? - Да.
Чудесно е, че с Марк ни поканихте да дойдем.
Да, естествено.
Като беше малък, ходехме във Франция.
На един страхотен къмпинг. В Лонгюдок-Русийон.
На Попи ще й хареса. Пусни му мухата. Той ще бъде във възторг.
Да, може би догодина.
Лонгюдок-Русийон. Пробвай се да го кажеш.
- Лонгедо... - Лонгюдок.
- Лонгедок. - Не, Лонгюдок.
- Със сигурност ще ме разбере. - Недей така.
Нещата трябва да се изпипват.
- Хайде сричка по сричка. - Добре.
- Лон. - Лан.
Не, чуй ме. Лон.
- Лон. - Точно така.
Сега - "нгю".
Слушай.
- Нгю. - Да. Добре.
Сега - док.
- Док. - Виждаш ли? Знаех си, че можеш.
- Сега кажи Русийон. - Ще взема тоалетната, трябва да пишкам.
- Идеално, тъкмо ще дадеш отзив за видеото. - Не, абсурд.
Само малко инфо. Удобна ли е?
- Не, стига! Отвратително. - Пълни ли се бързо, опира ли във...
Добре помпаш.
- Кой съм аз? - Боже, да не беше заспал?
Чудех се дали ще вдигнеш. Може би още ми се сърдиш малко.
- За какво? - Задето не ти бях казала за Клоуи.
А, да. Вече забравих.
- Все пак съжалявам. - Да, знам.
- Колко е часът? - Девет и малко.
- Вечерта? - Да.
- Супер. Значи се е разкарал. - Кой?
Майсторът. Най-сетне ремонтират банята.
Хазяинът прати някакъв Рик, Ралф, Рон или нещо подобно.
Цъфна в 7 ч. сутринта. Пълен ужас.
Знаеш, че не съм по общуването с хора, особено ако са "майстори".
Гледа ли мача снощи?
Да. Как ще го пропусна!
"Арсенал" игра страхотно.
Да.
Чудесни момчета.
Стана ми кофти за Салах.
- Да, нали? - Нямаше засада.
Засада ли? Не. Нищо не беше засадил, дума да няма.
- Май не си гледал мача. - Не съм, съжалявам.
Контактните спортове ме плашат.
Просто ще...
Затова взех мерки.
Упоих се със сироп за кашлица, докато се махне.
Прахосан ден значи.
Права си. В този ред на мисли, как е на къмпинга?
Прекарвам си страхотно.
- Повярва ли ми? - Съвсем не.
- Щом мразиш къмпингуване, защо отиде? - Веджи обича.
Мислех, че ще бъдем само тримата, но дойдоха и родителите му.
Те какво представляват?
- Пастрокът му е свестен. Интересен. - А майка му?
Кристин е чудесна. Безкрайно позитивна жена.
Наистина прекрасен човек.
И я мразя в червата.
- Лош човек ли съм? - Казвал съм ти, пълен боклук си.
- Какво беше това? - Кое?
Чувам стъпки.
- Боже, като в онзи филм. - Уточни се.
Ехо, кой е там?
- Какво е? - Не знам, нищо не виждам.
- О, боже! - Какво?
Господи, стадо крави.
Крави ли?
- Дали нападат хора? - Не, разбира се.
Всъщност не знам. Момент да проверя.
"Кравите нападат ли хора?"
- Да, нападат. И убиват. - Какво?
Дани?
Дани!
- Трябва да затворя. - Не, недей! Много е страшно...
Привет.
Някога даваше ми сили любовта,
а разпадам се сега.
По-силно е от мене. На сърцето - пълно затъмнение.
- Ехо? - Здрасти.
- Значи още си тук. - Да, реших да не спирам.
Да свърша всичко наведнъж, ако не е проблем.
- Всъщност... - Прекрасни плочки.
Имам същите вкъщи.
Милото ги избра.
Страхотен вкус има.
- Както и да е, скоро ще свърша. - Добре.
- Искаш ли чай? - Да. Чудесно, благодаря.
- Привет, г-н Бик. - Лиз?
- Добре ли си? - Да.
- От кого се криеш? - От никого. Исках да се усамотя.
- С кравите ли? - Да.
Появиха се ненадейно.
Като всички този уикенд.
Съжалявам. Дори не помислих.
Нали не е чак такъв проблем? Няма как да ги изпъдя.
Не се тревожи.
Харесвам Ръсел. Кристин също.
Просто мислех, че ще прекараме малко време сами.
Не е късно. Да запазя ли маса в онази кръчма по пътя?
Утре вечер, само тримата.
- Сериозно? - Да, нашите ще седят на друга маса.
Добре, става.
- Ще се връщаме ли? - Да, хайде.
Държа да знаеш, че с този анорак и помъкнала портативна тоалетна...
- Млъквай. - По-секси не си била.
Мамка му!
О, боже. Крака си ли нарани?
Да, глезена. Изкълчен е.
- Изкълчен? Този глезен? - Да.
- Абсурд. - Какво?
Довери се на опитния физиотерапевт.
Навехнат? Може би. Натъртен? Възможно е.
Изкълчен? Не. Ако беше изкълчен, щеше да усетиш.
Усещам. Изкълчен е.
Усещаш, друг път.
Определено усещам, че е изкълчен.
Не, щеше да разбереш.
- Разбрала съм го. - Добре.
- Но грешиш. - Я да си лягаме.
- Искаш ли? - Добре.
Лека нощ, мамо.
ИЗКЪЛЧЕН ГЛЕЗЕН, СИМПТОМИ
ДАНИ
Кравите можеха да ме убият.
- Още е тук. - Какво? Кой?
Рик или Ралф. Както там се казва майсторът.
- Още е там? - Да, странно, нали?
Меко казано.
Какво да правя? Сиропът за кашлица свърши.
- Какво беше това? - Не знам. Ще ти звънна пак.
Здрасти.
- Съжалявам, изплъзна ми се от ръката. - Няма нищо, просто плочка.
Не е просто плочка. Много повече е!
Извинявай, не знам защо избухнах.
Доста напреднах с фугирането.
В момента съхне.
Обещах си да не рева.
- Никакви сълзи! - Моля те, недей да плачеш, майсторе.
Извинявам се, просто със съпруга ми Крис се скарахме жестоко.
Той иска да ме вкара в калъпа си.
- Но аз отказвам. Няма да се дам, Дани. - Да, недей.
Харесвам футбол, вярно. Това прави ли ме простак?
Не. Именно.
И не е като да не обичам опера. Казах само, че билетите са скъпички.
Това прави ли ме говедо?
- Съвсем не! - Така е, прав си.
И ако ще си купуваш градински столове, защо трябва да са плетени?
Пластмасата не гние, нали?
- Вярно. - Вярно я!
Той ме нарече културен примитив.
- Представяш ли си? - Цялата история не е за вярване.
Няма да се прибера при него.
Не и след тези жестоки обиди.
- Ще спи при теб? - Не можех да го зарежа в колата.
- Къде е сега? - Подремва.
Реденето на плочки и ревът явно са го изтощили.
Ще ти звънна пак.
Не можеш да спиш ли?
- Аз също. - Излязох да глътна свеж въздух.
Как е глезенът?
- Все още е изкълчен. - Щом си рекла.
Има ли място за мен?
Отивам да източа бойлера.
Прекрасно нещо е любовта.
Не съм се отделяла от този мъж от деня, в който го срещнах.
Дори държа ръката ми на хистеректомията.
Още щом го видях в офиса, си рекох: "Ела ми!".
Написах на листче "Ще се омъжа за Ръсел" и го лепнах на стената.
Изпратиш ли посланието си на вселената, тя ще ти отговори.
Чудесна житейска нагласа.
Сигурно мислиш, че след толкова години сексът куца.
О, боже.
Не?
Не.
Освобождаващ е. Имате ли си доверие, може да експериментирате.
Всички табута падат.
Къде отиде Ръсел?
- Забавлявате се без мен? - Идвай!
Бойлерът на Ръсел е източен.
Я какви сме нощни птици!
Знаете ли какво?
- Хайде да поиграем на... - О, не.
"Веджи, ура"!
- Да! - Нали?
Да, хайде!
- Какво е "Веджи, ура"? - Измислената им семейна игра.
- Как се играе? - Не знам.
Обяснявали са ми я безброй пъти, но не я проумявам.
- Обясни на мен. - Добре. Ето какво разбрах.
Яж шунката!
- Има шунка. - Само това ли?
- Да, замерят се с шунка, незнайно защо. - Сигурно има причина.
Рич?
- Кой е? - Рич, Крис е. Нека поговорим.
- Какво става? - Рич, моля те.
- Кой Рич? - Гениално.
- Рич, знам, че си там. - Откъде знаеш?
Да, откъде знаеш?
Проследих телефона ти, а и колата ти е отвън.
И току-що чух гласа ти. Абсурдно е, пусни ме да вляза.
Какво да правя?
- Какво да прави? - Да говори с него.
- Човекът страда, не чуваш ли? - Страда. Трябва да поговорите.
Само момент да се облека.
Дани, затварям. Шибаната игра ще започне.
Да, зарежи ме насред любовна драма.
Здравей. Дани.
- Криеш се от мен, а? - Сигурно искате да ви оставя насаме.
Не започвай!
Ведж.
Помогни ми да спечеля играта. Може да сформираме съюз.
Лиза, това е измама.
- Противоречи на семейните ни принципи. - Веджи...
- Съжалявам. - Поне не мятай шунката толкова силно.
Ще се опитам.
Чуй ги.
Бях на "Сватбата на Фигаро". И на "Вълшебната флейта".
- Едва ги изтърпях! - Тъкмо реша, че спират, и пак викват.
- Как върви играта? - Още не е започнала.
Мразя я, винаги губя.
Помогни ми.
- Как? - Да, това е решението.
Ти ще ми помогнеш да спечеля.
- Не знам дали ще мога, тук е лудница. - Моля те, Дани.
Трябва да победя Кристин поне веднъж. Моля те, помогни ми.
Добре, но после приключвам с помагането!
Стой на линия.
Да помогна с нещо?
23:58 Ч.
Т-рекс ръчички - готови, яйца - омазани,
динозавърска планина - вдигната.
Хайде, семейство, да започваме. Начало!
Повдигни малко.
- По-добре ли е? - Да.
Готови...
Старт, динозаври!
Бързо!
Ще успееш!
Веджи!
Ура!
- Сякаш гледам как залавят Осама бин Ладен. - Тръгвам!
Но не съвсем.
Какъв е пъпешът?
- "Медена роса". - С какво е омазан?
- Не знам. Май е салатен сос. - Давай!
Явно са планирали всичко предварително.
- Ура! - Бързо!
Давай сега!
- Колко жалко. - Яж шунката!
Яж шунката!
- Добре се справи с натъртения крак. - Изкълчен е.
Време е за викторината!
Играта си я бива.
00:24 Ч.
Кой е режисьорът на "Аватар"?
Знам отговора. Джеймс Камерън.
- Не, Берлинската стена. - Какво?
- Грешка! - Съжалявам.
Как така?
Доколкото виждам, Ръсел търка с палец веждата си и пъха два пръста в джоба.
Значи правилото е "три въпроса назад".
Тогава отговорът беше "Берлинската стена".
Яж шунката!
Цяло прасе ще изям тази нощ.
00:51 Ч.
Знам, че Кристин води, но не разбирам защо.
- Защото беше Портфейла в предишния кръг. - Какъв кръг?
- Кръгове ли има? - Да, 17 са. Страхотна игра.
Как изобщо разбра, че са 17?
Добре ли си? Здрасти, Дани.
- Здрасти, Ведж. - До след малко.
Ще ги помоля да спрат с шунката.
- Уж че си вегетарианка. - От цели пет минути ли?
Имаш право.
Може да ям вместо теб. Шункоядец по заместване.
- Шункоядец? - Да, нямам нищо против.
Белтъчините са полезни.
Благодаря, Ведж.
Не ме гъделичкай.
- Веджи! - Идвайте, почивката свърши.
Продължаваме!
Ценя те такъв, какъвто си, както сега,
така и занапред.
- Ела тук. - Стига.
- Ето го нашия спасител. - Не... Радвам се, че се сдобрихте.
Дори не помня за какво бяхме скарани.
Ще му купя сезонен билет, за да ходи на мачове с мен.
- Нали? - Да. Ще видим.
Да, извинявай. Ще видим.
Мислехме да пийнем по нещо. Тежък ден беше.
Чудесно.
Имаш ли амарето?
Сега, Лиза, кажи ми, кой изяде крушата в градината на вещицата?
- Не знам. - Знаеш.
- Кристин е. - Мислех, че е Веджи.
- Не, той беше Лукчо. - Боже, защо лъжа?
Кристин е. Кажи "Кристин".
- Кристин? - Правилно!
- Супер! Браво. - Така.
Кристин и Лиза водят с равен резултат.
- Следващият въпрос е решаващ. - Хайде сега.
За победа: кой е спечелил Втората световна война?
- "Кингс ъф Лион"! - Така ли?
Не знам, но имат много яки албуми.
- Вярно. - Чакайте, погледнете Ръсел.
- Правилото "три въпроса назад". Тя победи! - Правилно!
Браво!
Ти успя! Страхотна си. Дори без помощ.
Благодаря.
Велико!
- Тя победи! - Браво!
Поздравления!
Кой е царят на варела?
Не разбирам. Мислех, че са свършили.
- Финалната церемония. - Ясно.
Да си вървим.
Не знам дали проумяваш какво постижение е за мен, Дани.
Влиза в автобиографията ми.
- Спечели с измама. - Не и на последния въпрос.
Права си. Браво, че забеляза подсказката.
- Поздравления. - Ето че те слушам понякога.
Победих!
- Победих, победих. - Победи, победи.
- Най-добре да затварям. - Добре, лека нощ.
Лека, шампионке.
Чао.
- Каква победа! - Благодаря.
Надявам се да научиш и Попи на играта.
И децата ви с Марки, като му дойде времето.
По всичко личи, че ще е скоро.
Какво?
Чакам новината всеки миг.
Каква новина?
За събитието.
Какво събитие?
Предложението за брак.
- Какво си бъбрят любимите ми момичета? - Нищо.
Ще се видим сутринта.
- Лека нощ. - Лека.
- Аз ще си лягам. Ти? - Да, ей сега идвам.
Супер.
Радвам се! Глезенът ти се оправя.
Да.
Превод на субтитрите Боряна Богданова