22.34 VAL.
RAMIOS NAKTIES ARBATA
Ar viskas gerai?
Aš tik stoviu prie skalbyklos, pavadintos „Skalbykla“,
- ir spėlioju, kur tave velniai nešioja. - Ką? Deni, atvažiavai manęs paimti?
- Deni, man labai gaila. - Klausyk, labanakt, Lise.
Aš...
Alio?
PO 8 DIENŲ
- Mama ką tik parašė, kad Popė įmigo. - Tikrai?
Nesistebiu. Šiandien jie vaikščiojo šiaurietišku ėjimu.
Aišku.
Kaip arbata?
Vyras parduotuvėje sakė, kad jam labai padėjo. Tau padeda užmigt?
Taip. Kaskart, kai pamėginu jos išgerti,
manau, kad atsijungsiu, taigi...
Tuoj užsiimsiu naktine joga su tavo pasiūlyta moterimi.
- Puiku. Taip, Rebeka. - Taip.
Taip, ji labai pozityvi instruktorė. Padeda gerai nusiteikti.
- Tau patinka geras nusiteikimas. - Žinai, ką?
Nežinojau, koks prastas mano nusiteikimas, kol nepradėjau sportuoti su ja.
Bet dabar jaučiu, kad mano nusiteikimas tiesiog...
Aš džiaugiuosi, kad tavo gyvenime atsiranda rutina.
Žinai, po to vakaro.
Taip, aš irgi.
Puiku. Man metas į lovą.
Susitiksime ten. Tiesiogine prasme susitiksime ten.
Nuostabu.
- Taip. - Gerai.
Pamiršau paminėti.
Žinai tą žaislinį arkliuką, kurį tėtis padarė Popei?
Jėzau!
Gerai. Tu eisi su manimi.
Taip, regis, atsimenu.
Gal žinai, kur jis? Visur ieškojau. Niekur nerandu.
Jie nori rytoj turėti jos nuotrauką su tuo arkliuku.
Nuotrauką? Kam?
Šeimos laikraščiui „Progresyvūs Vedžiai“.
Tėtis nori parodyti arkliuką savo giminėms iš Australijos.
Jis sako, kad tai - geriausias jo drožinėjimo pavyzdys.
Taip, manau, kad jis turbūt Popės drabužių spintoje.
Ten ieškojau. Bet paieškosiu dar kartą.
Ne! Nereikia. Aš paieškosiu. Tu pavargęs.
- Tik jei tikrai gali. - Taip.
Puiku. Na...
Susitiksim po sekundėlės.
Žinoma.
Gerai.
EI, JOGA MANE PRIBAIGĖ.
IŠĖJAU PASIVAIKŠČIOTI, ATSIPALAIDUOTI
IR PATAISYTI... NUSITEIKIMĄ L. X
Persistengiau.
Nežiūrėjau į tave miegančią, jei taip pamanei.
- Aišku. - Ne. Aš su...
Suprantu, kodėl pamanei, kad tą dariau...
Aišku. Nes žiūrėjai į mane miegančią.
Bet aš stovėjau... Taip, gerai, žinoma, žiūrė...
Bet ne šiurpiai ar...
Ar yra nešiurpus būdas žiūrėti į miegančią moterį?
Taip. Girdėjau... Taip, girdėjau, kad tokių yra daugybė.
Gerai. Turėtų būti įdomu.
Taip. Gerai. Žinoma.
Pirma, „Miegančioji gražuolė“.
Vyras ne tik žiūri,
bet ir pabučiuoja miegančią moterį bei ją atgaivina.
Ir jis buvo princas.
Gerai. Pirma, princai vis tiek gali būti šiurpūs.
Manau, tai jau buvo įrodyta.
Ir, antra, ta pasaka nebepritinka šiems laikams.
Ji gan problematiška.
Yra dar pavyzdžių. Antra. Gydytojas stebi pacientę komoje.
Supranti, šiame scenarijuje
įsivaizduoju, kad tu tapai gydytoju tam, kad galėtum žiūrėti į miegančias moteris.
Garbės žodis, nežiūrėjau į tave miegančią.
Ar tave visada taip lengva suerzinti?
Taip, aš tuo garsėju. Pričiupai.
Ir vidurnakčio puota su sausainiais.
Tikrai nešiurpu.
Iš tiesų bandžiau sugalvoti, kaip tau kai ką pasakyti.
Pamaniau, geriausia būtų sugalvoti, kol tu miegi.
- Aš tik bandžiau... - Kodėl? Ką norėjai pasakyti?
Tiesą sakant, ačiū.
Už ką? Už seksą?
Ne. Tai yra, ne tai, kad ne. Taip. Buvo labai miela. Gera.
Bet ne. Ne, už tai, kad suteikei man dar vieną progą.
Turi galvoje po to, kai...
- Ištrauk! - O Dieve!
Mano sumautas pirštas. Ką darai?
Taip, po to.
- Viskas gerai. - Tikrai gerai?
Manai, būčiau čia, jei nebūtų gerai?
Tai buvo nelaimingas nutikimas.
Aš jį pamiršau. Tu irgi turėtum.
Pamiršiu. Ačiū.
Palauk.
Viskas gerai. Tik reikia įgusti. Ir...
- Jei galėčiau... - Ne, nebandyk man padėti.
Aš turiu išmokti taip gyventi.
Labai skani arbata.
Tu tokia bjauri.
Labas. Čia Denis. Taip. Norėjau įrašyti smagią,
juokingą žinutę, bet niekaip jos nesugalvojau. Todėl, taip.
Todėl aš... tiesiog palikit žinutę, aš perskambinsiu.
Labas.
Dar nemiegi? Aš ne, akivaizdu.
Aš tik pagalvojau, kad tai turbūt ilgiausias laikas,
kai nekalbėjome nuo...
Turiu galvoje...
Šiame gyvenime.
Todėl, taip. Paskambink man.
Klausyk, žinau, kad ta naktis labai daug reiškė.
Išėjai iš namų dėl manęs.
Ačiū. Tu labai mielas.
Gal gali tik pranešti, ar tau viskas gerai?
Aš ne... Man truputį dėl tavęs neramu.
Gerai. Ačiū. Viso, Deni.
O Dieve, man šito šįvakar nereikia.
- Ieškojai dėžėje? - Ieškau.
- Taip, bet ar gerai apžiūrėjai? - Peržiūrinėju visas dėžes po vieną.
Kas palieka pasus saugykloje?
Tiesiog užsičiaupk ir padėk ieškoti, gerai?
Tu tikrai niekam tikęs niekšas.
Niekad netekėk.
Juokauji?
Kaip suprasti, nebėra visų mano daiktų?
Klausyk, Fredi, elgiesi kaip paranoikas.
Ką nori pasakyti?
Kad išsikraustau iš buto po truputį, kad nepastebėtum?
Eikš, katinėli. Ką aš čia turiu?
Turbūt nematėt aplink klajojančio katino?
Katino? Ne, atleiskit.
Tas mažas šmikis šmirinėja iš vieno sandėlio į kitą ir gadina žmonių daiktus.
Prieš tai beveik sučiupau, bet jam pavyko išsisukti.
Vargšelis, turbūt negali iš čia ištrūkti.
Kertu, kad jis persigandęs.
Taip. Širdis plyšta, ar ne?
Taip. Metas pratęsti.
Eikš, katinėli. Išlįsk ir viskas bus baigta.
Prakeikimas.
Gal baigtum?
Gerai.
Ką? Ar tu ten?
O Dieve.
Labas, bičiuli.
Labas.
Gaila, kad negaliu pasiimt tavęs namo.
Popė mielai laikytų katiną.
Vedžis alergiškas. Atleisk.
Sveikas, bičiuli.
Gerai. Pasisaugok, gerai?
O Dieve.
„Discman“ grotuvas.
Liza Osgud - kieta.
- „Juros periodo parkas“. - 1993 m.
„Juros periodo parkas 2“.
Tai neturi būti „Juros periodo parko“ filmai.
Nežinai?
1997 m.
- Taip. Tikrai. - Jis kietas. Gan.
Tu puikiai žinai, kada buvo išleisti filmai.
- Žinau. Neblogai. - Taip.
Bet aš surasiu tokį, kokio nežinai.
- Aš tave įveiksiu. - Man patinka. Kovingos kalbos.
Sakyk dar vieną.
- „Pirmykštė žemė“. Sunku. - Taip. Tai filmas.
O tu žinai?
- Taip, galiu sužinoti. - Taigi, ar aš žinau?
- Tu žinai? - Taip, aš žinau.
Pasakysim tuo pačiu metu ir pamatysim, ar abu žinom.
- Gerai. 1988! - 1988!
Viskas. Abu laimime. Žaidimas baigtas.
- Sausainiai! - Imam sausainius.
Reiktų sužaisti dar, nes jie baigia sužiedėti.
O Dieve. Visai šitą pamiršau.
Deni, atleisk už balso pranešimą, bet ką tik radau paauglystės dienoraštį.
Paklausyk, girdi: „Miegojau pas Džesę.
Žiūrėjome „Skambutį“, žiauriai išsigandom.
Džesė atsikelia vidury nakties.
Aš vaikštau per miegus koridoriuje.“
Kaip visada, kankinama nemigos.
„Ji palaiko mane mergina iš „Skambučio“, todėl nukabina lėkštę nuo sienos,
sviedžia man į galvą ir pažadina visus namus.“
O Dieve, kas čia?
„Galiausiai vėl viena valgiau pietus bibliotekoje ir...“
Taip. Šitas įrašas ne toks smagus.
23.41 VAL.
NĖRA SENESNIŲ PRANEŠIMŲ
Kur tu?
Anguso kailis yra natūraliai plūdrus,
todėl jis negali paskęsti.
Jūrinių ūdrų kailis storesnis už visų kitų gyvūnų.
- Lise? - Labas, Adamai. Atleisk, kad trukdau.
Tik norėjau paklausti...
Žinojai, kad jūrinės ūdros turi kišenes pažastyse?
Ką?
Jos nevilki liemenės. Tos liemenės įaugusios į odą.
Aišku. Jėga.
Klausyk, Adamai, kalbėjai su Deniu? Tiesiog aš su juo nekalbėjau
apie savaitę, man pradeda darytis neramu.
Kaip manai, ką jos laiko kišenėse?
Nežinau. Atsiprašau.
Klausyk, pamiršk sekundėlei jūrines ūdras.
Norėčiau.
Galiu paprašyti mažytės paslaugos?
- Adamai? - Taip?
Tik noriu pasitikslinti, tikrai nori tai pakartoti?
Tu - tikras keistuolis, ar ne?
Man taip jau yra sakę.
Gal galėtume išbandyti itališką restoraną, apie kurį pasakojau.
Jei jis ne per toli. Žinau, kad tau sunku.
Ne. Nėra sunku.
Ne, turiu galvoje sunku. Bet norėčiau pamėginti.
Valio.
Džiaugiuosi, kad saugiai nuvedžiau tave iki durų.
Mano didvyris.
Adamai? Ką veiki ant grindų?
Deni. Tau viskas gerai.
Mes dėl tavęs nerimavome.
- Kas? - Žinai, tiesiog visi.
- Žmonės. - Žmonės?
Kas čia vyksta? Kas tai?
Negaliu.
Ko negali?
Man uždrausta sakyti.
Ką tau uždrausta mums sakyti?
- Nieko. - Tau uždrausta mums nieko nesakyti?
Taip, atleisk, Lise. Negaliu.
Liza?
Žinoma.
Labas, Deni.
Dieve, kaip keista, tiesa?
Taip, ką ir besakyti.
Sveika, aš Eimė. Tu turbūt Liza.
Labas...
Palauk, ta Eimė iš...
Iš...
Atsiprašau, kad sutrukdžiau.
Kas vyksta? Kas čia?
Atleisk. Ar tu klausi manęs?
Klausyk, man reiktų eiti.
- Ne... Kaip greitai. - Taksi atvažiuos bet kurią minutę.
Taip. Greitai.
Klausyk, pasakyk jai, kad mes to nedarome.
- Paprastai taip nebūna. - Tikrai nebūna.
Viskas gerai.
Rebeka De Morni mirė.
Jūs buvote jos gerbėjas?
Ji buvo mano vyriausia katė. Jūs sutrukdėte jos paminėjimą.
Tyloje praleidome 47 sekundes.
Jei dar 13 sekundžių patylėtume,
galėtume pereiti prie laidotuvių kalbos.
- Čia mano taksi. - Turbūt tau reikia eiti.
- Reikia. Pasikalbėsim rytoj. - Gerai. Pasikalbėsim. Turbūt.
Deni, palauk. Aš galiu paaiškinti. Aš tikrai...
Ne.
Gerai. Jei visi baigė, pratęskime.
Gerai.
Sveikutis.
Atleisk, negaliu pasiimti tavęs su savim.
Šiaip jau...
Manau, žinau žmogų, kuris galėtų tavimi pasirūpinti.
Taip.
Tobula.
Prakeikimas.
Taip, tu.
- Labukas. - Viskas gerai?
Girdėjot?
Ne.
Kas dabar?
Šviesos.
Suaugęs Angusas turės suėsti
iki 40 % savo kūno masės kasdien...
Kažką pamiršai?
- Labas. - Vedži.
Atsiprašau, kad atėjau. Išėjau pabėgioti ir kažkaip atsidūriau čia.
- Tu čia atbėgai? - Šiaip jau, bėgu iki mėnulio.
- Turbūt ne ten pasukai. - Ne. Atleisk, ne.
Turiu galvoje, atstumas - apie 618 000 km
nuo čia iki mėnulio. Taip.
Mano tikslas - nubėgti tiek kilometrų prieš sulaukiant 60-ies.
Gerai. Šaunuolis.
Čia tau.
Kaip mano tėvai visada sakydavo, niekad neik į svečius tuščiomis rankomis.
Miela. Ačiū.
- Gal išgertum taurę? - Ar Liza čia?
Ką?
Liza. Jos nėra namie.
Ne, ji ne čia. Atleisk, ne.
Aišku.
Kodėl? Tu ją pametei?
Gal.
Atleisk. Aš tik kažkodėl pamaniau, kad ji galėjo ateiti čia.
- Čia svetainė. - Čia lūpdažis?
Pasakojau tau apie savo merginą Eimę?
Užmezgiau labai rimtus santykius.
Mes abu atsidavę, labai gerai.
- Puiku. Gerai. Šaunuolis. - Taip, miela. Ji labai miela.
Nieko prieš, jei pasinaudosiu tavo tualetu?
Ne.
Puiku. Jis ten, tiesa?
Tiesą sakant, ne, ne ten. Jis dešinėje. Tiesiog...
Ar viskas gerai?
Taip. Vynas, beje, prancūziškas.
Taip. Ant etiketės rašo, kad jis dera prie vištienos ir žuvies.
Nesu didelis žinovas.
Bet, jei valgysi vištienos ar žuvies patiekalus,
tada prie jų turėtų derėti.
Aišku.
Liza kartą man padovanojo vyno degustacijos kuponą.
Bet, deja, negalėjau nueiti, nes man buvo...
skrandžio uždegimas.
Gerai, kad patikrinau.
Tau čia pro plyteles truputį sunkiasi vanduo.
Tau neseniai jas suklijavo?
Jei turi skiedinio,
galėčiau patvarkyti.
Tau viskas gerai?
Taip.
Gaivus skonis.
Taip, jis prancūziškas.
- Taip. Sakei. - Taip, manau, jie gamina gaiviausią.
Nepamenu, kada paskutinį kartą tokiu metu nemiegojau.
Taip. O aš nepamenu, kada miegojau, jei atvirai.
Kai miegu,
Liza turi visai kitą pasaulį, apie kurį nieko nežinau.
Nieko baisaus. Nes, kai nemiegodavom, viskas buvo gerai.
- Buvo gerai? - Ką?
Ką? Atleisk. Ką tu sakei?
Ne. Ne, nieko, tikrai.
Tikrai? Atrodė, kad kažką sakei.
Ne. Viskas gerai. Aš tik...
Neprieštarausi, jei padarysiu kelis atsispaudimus?
- Ką, dabar? - Taip.
Taip geriau. Dabar galiu galvoti.
Turėtum prisijungti.
Prisijungčiau, bet mano riešai absurdiškai silpni.
Tiesiog pastaruoju metu galvoj sukasi visokios mintys.
Taip, tos mintys. Nenorėk, kad apie jas užsivesčiau.
Jos man gadina gyvenimą. Kartu su silpnais riešais.
Tiesiog atrodo, kad Liza truputį nuo manęs tolsta.
Nesuprantu. Aš maniau, tu ketinai...
Ką ketinau?
Pasipiršti.
Taip.
Taip. Manau, beveik atėjome.
Įeinu į kambarį, kuriame ji sėdi,
o ji sugalvoja kokią nors dingstį ir kone iškart išeina.
Aišku.
Ji stengiasi susitvarkyti su miegu nuo tada, kai nuėjo į tą mergvakarį.
Ji pavartojo narkotikų, po to pasiklydo.
Manau, tai ją truputį sukrėtė.
Ir galbūt pasakiau jai, kad turėtų truputį suaugti
vardan Popės.
Taigi, dabar ji ėmėsi visų tų pokyčių,
bet tiesa ta...
Tęsk. Jei tai padeda nusimest naštą nuo pečių.
Manau, kad jai tai neberūpi.
Atleisk, bičiuli. Nereikėjo man ateiti.
Ne, neišeik. Tau taip nedaug liko iki 500.
Būk geras, nesakyk Lizai, kad buvau atėjęs.
- Gerai. - Ačiū.
Vedži, palauk.
Turbūt negirdėjai „The Velvet Underground“ dainos „I'll Be Your Mirror“?
- Ne. - Gerai.
Ji - iš pirmojo jų albumo, išleisto 1967 m.
Tas albumas vadinasi „The Velvet Underground & Nico“.
Labai įdomus faktas: viršelio dizainą sukūrė Endis Varholas.
Atleisk, bičiuli. Nesuprantu. Apie ką tu kalbi?
Visiškai suprantama. Atleisk.
Tai meilės daina, supranti?
Turbūt geriausia meilės daina iš visų, kada nors sukurtų.
Ir joje yra tokie žodžiai: „Būsiu tavo veidrodžiu,
atspindėsiu, kas tu esi, jei kartais to nežinai.“
Supranti?
Bandau pasakyti, kad visi stengiamės kiek galim. Supranti?
Didžiąją gyvenimo dalį praleidžiam jausdamiesi, kad nepritampam.
Nuviliam žmones tiesiog būdami tokie, kokie esame.
Bet prireikia tik to vieno žmogaus.
Supranti? Kad jis tave pamatytų. Iš tikrųjų pamatytų...
ir nuspręstų, kad nori būti su tavimi, kas benutiktų.
Antra vertus, galėtum tiesiog pamiršti, ką pasakiau,
ir galėtum pasitelkti savo stipriąsias puses.
Aišku. Ir kokios jos? Jei tau reikėtų išvardinti.
- Kokios jos būtų... Dabar? - Taip.
Tu gerai atrodai su šortais.
Ačiū.
Tiesą sakant, su jais labiau jaučiuosi savimi.
Vaikeli, matosi. Garbės žodis, tai... Taip.
- Atrodai lyg su jais gimęs. - Dar kas nors?
- Žinoma. Tu puikiai sutari su Pope. - Taip.
Turi stabilų darbą, tiesa? O tai puiku šioje ekonomikoje.
- Turi nuosavus namus. - Gerą humoro jausmą?
Turi nuosavus namus.
Ir tu esi Vedžis. Tai svarbiausia.
Pasauly tėra vienas toks, ir jis stovi štai čia.
Taip, tu teisus.
Ačiū, Deni, už viską.
Nėra už ką. Žinoma.
Gerai. Apsikabinkim. Galima.
„I'll Be Your Mirror“?
Būtent ta.
Ačiū.
Turbūt pagalvosi, kad tavo naujasis šeimininkas - visiškas keistuolis, girdi?
Tik žinok, kad tai - normalu, gerai?
Tu prie jo priprasi,
nemanau, kad yra kitas žmogus, kuris pasirūpintų tavimi taip gerai, kaip jis.
Todėl teks manimi pasitikėti.
Bet jei tau tikrai reikės pailsėti, galėsi pereiti per koridorių pas Denį.
Nes, jei atvirai, Denis pats nuostabiau...
- Liza. - Vedži.
Išvertė Sandra Siaurodinė