„I'll Be Your Mirror“?
Jo. Správně.
Díky.
- Liso. - Vegu.
Ty jsi tady?
Jo, promiň. Co tady děláš?
Odešla si uprostřed noci z domu. Už zase. Říkal jsem si, že tu možná budeš.
Proč?
Co je v té krabici?
Aha, no jo... To je kočka.
- To bude ono. - Nesu ji, protože...
Ne, Liso, poslyš. Vykašli se na to. Co to s námi je?
To mě ani nepředstavíš?
No jo.
Jistě, ano.
Liso.
Jo. Tak fajn.
Pro mě?
Jo.
- Náhrada za Rebeccu De Mornayovou. - To nejhezčí, co pro mě kdy kdo udělal.
Musím tě škrtnout ze seznamu.
Fajn. Liso, můžeme...
Jo, promiň.
Pardon. Dovolíte?
Ale jistě.
Fajn, to nic. Stejně jsem se chtěla projít.
Těšilo mě.
Na zdraví.
Děkuji.
Ahoj, tady Amy. Zanechte zprávu, ozvu se.
Ahoj, tady Danny. Dorazila jsi v pořádku?
Mrzí mě, že se věci tak trochu zvrtly. Kéž bych mohl říct, že to tu není běžný,
ale to bych lhal.
Pokud si to chceš někdy zopakovat, bezva.
Jestli ne, můžu se odstěhovat. Kanada je prý docela fajn.
Zavolej, až si to poslechneš.
Jo a nechalas tady šminky.
Snad záměrně. Nevím.
Tak jo, dobrou.
- Tajný sklad? - Bože, není tajný.
Já o něm ale nevěděl.
A proč tam skončil kůň mýho táty?
Proč? Koukni na něj!
Není moc pohlednej. Jasný? Ale o to tady nejde. Jde o to...
Jde o to, žes lhala.
Je to jen sklad, Veggie. Jasný? Chtěl jsi, ať se zbavím starých věcí.
Já nechtěla. Říká se tomu kompromis.
Nemyslím jen ten sklad, jasný?
Já... Mluvím i o nás. Od té doby, co jsme jeli kempovat,
se všechno změnilo a pak ten dnešek...
Cos dělala u Dannyho?
No a cos tam dělal ty?
Ne, to je jiný...
Fajn, já... Ne, já... Ptal jsem se první! Takže?
- Nespíme spolu, Veggie! - To já vím!
Ne, to byl ale dávalo větší smysl.
Asi nevíš, jaké to je být s někým, co ožívá,
když ty jdeš spát. Je to jako...
Jako bych prospal to nejlepší z tebe.
Kéž bys s ním spala. Alespoň bych měl důvod být naštvanej.
Zvládli bychom to. Ale ani nevím, v čem je problém,
natož jak to spravit.
Promiň, že jsem poslední dobou tak odměřená.
Tos byla. Protože sis myslela, že tě požádám o ruku.
Cože?
NESPAVOST
- Čau. - Pročs řekl Veggiemu,
- že myslím, že mě požádá o ruku? - Neřekl. Jak to víš? Ale ne...
Prý u tebe byl.
- Proč to řekl? - Jak o tom víš?
- Řeklas mi to. - Ne. Kdy?
- Kdy asi? - Když tě zatkli.
Takže tě nepožádal o ruku?
Ne. Asi ani nepožádá, když odešel.
Kruci.
Co to bylo?
Ale ne, nic. Vůbec nic. To už jako odešel napořád?
Nevím. Odjel dost nalehko.
- Budeš v pořádku? - Ani ne.
Dostat košem poprvé je těžký.
- Jen... - Já košem nedostala.
Poprvé, cos dostala kopačky jen dočasně.
To vůbec nezní líp. Kriste. To teď budu jako ty?
Ne, na to bys musela dostat košem plným hnoje.
Zažít ponížení, kvůli kterému už v noci neusneš.
PŘED 3 LETY
Ahoj.
Neville.
Zdravím, Danny.
Co budete jíst?
Asi rybu.
Nepřečetl jsem si pořádně jídelní lístek. Prej tam bylo i kuře,
takže se ho snažím vyměnit. Jestli o někom víte...
Dám vám vědět.
Nechová se pošetile.
Ovšem že ne, mami.
Dyť jsou jí dva. Musím už jít.
Jo. Končím.
Kdyby něco, byla jsem tu celý den, jo?
- No ovšem. - Dík.
Já jsem Danny.
Ahoj, já jsem Lisa. Těší mě.
Mě taky.
O co jsem přišla?
Jen o jednohubky. A obřad.
Jo, já vím. Cítím se hrozně, ale zároveň
jsou všechny svatby stejný, chápeš? Jo, milujete se. Můžeme se teď ožrat?
- Je to víno otevřený? - Dej si.
Jo.
Lepší?
- Mnohem. - No jo.
Když se na něco zeptám, řekneš mi pravdu?
- Rozhodně. - Jak velké mám kruhy pod očima?
- Mně přijdou normální. - Dva měsíce nespím. Chronická nespavost.
Vážně? Příšerný. Mně spaní problém nedělá.
- Mám potíže se vstáváním. - No, když začnu žvanit, víš proč.
A nezačalas už?
Co vlastně děláš, Danny?
Píšu pro NME.
Fakt? Boží.
Nestěžuju si. Chodím na koncerty, piju hodně cideru
a sleduju muže v uplejch džínách hrát na synťák.
Práce snů. Odkud znáš novomanžele?
- No, já... - Jak se má můj méďa?
Tvůj méďa se má skvěle.
Tohle je Lisa.
Bylas na té rozlučce.
No jo. Odešla jsem brzy. Jak je?
Fajn. Jsem malinko nervózní.
- Chloe je zpěvačka. Dnes vystupuje. - No páni.
Já vím. Hannah mě o to požádala a já na to: „Nemůžu ti koupit jen toustovač?“
Jo, toasty žeru.
Chloe zpívá píseň z reklamy na auto.
- Tu, kde závodí s gepardem. - Kecáš. To jsi ty?
No jo. Teď je to tak trochu virální, takže...
„Trochu virální“? Jak skromné. Pořádně virální.
- Jé! - Je jednička.
Moje malá roztleskávačka.
Brání mě od prvního dne.
Hele, měli bychom se připravit.
Jasně. Už musím. Promiňte.
Hodně štěstí.
Jo, to byl Milo. Je teď jejím manažerem.
Od té doby, co prorazila...
Proč tu má manažera? Není to přece žádný festival.
No jo.
Chce to dát na YouTube.
Prý to udělá dojem. Že nezapomíná na kořeny.
- Ale já ne... - Víno?
- Moc rád. - No jo.
Kuře nebo ryba?
No jo,
Liso, Neville. Neville, Lisa.
Ryba.
- Na zdraví, Danny. - Na zdraví.
Chudinka Neville.
Doufám, že to kuře nakonec sehnal.
Ty to nevíš?
V kuchyni ho pak našli vyjídat popelnici.
- Popelnici? - Jo.
Kéž by si mě pamatovali jako toho, kdo se ptal, co budou jíst.
Nebylo to všechno tak zlý.
- Pamatuju si hlavně to zlý. - Potkal jsi mě.
- Jo. Máš recht. - Užili jsme si to.
- Ne. - Ale jo.
No jo. Jo, bavili jsme se.
Ne, tak počkat. Ne, ne. V profilu píšeš, že „miluješ čaj“?
A co? Miluju ho!
A kdo ne? Tos tam mohla rovnou napsat „dejchám“.
Znám tě chvilku a věř mi, tak nezajímavá nejseš.
Tak co bys tam napsal ty?
Co tohle?
Tak jo. „Hlásím, že Lisa Osgoodová je zpátky
na randící scéně. Její neuvěřitelný smysl pro humor
a zatraceně dobrý módní vkus
rozhodně svědčí o tom, že rok 2019 patří právě jí.“
A je to.
Tvoje první pětihvězdičková recenze od NME.
- Bude tam pár překlepů, ale... - Krása. Díky.
- Fakt? - Jo.
- Fajn, ještě něco. - Dobře.
Opravdu tě tato fotka vystihuje nejlíp?
Co je s ní? O obrovský brambůrek
se přece musíš podělit.
Souhlas. Je to fakt kus. Jsme ale menšina.
- Vyfotím tě teď. - Co? To ne, vypadám děsně.
Ne. Vypadáš skvěle.
- Fajn. - Jo?
Jo. Dělej, než si to rozmyslím.
- Rychlovka. - Fajn.
- Jo? Ani si toho nevšimneš. Fajn. Můžu? - ...chvilku.
- Jo, dobrý? - Jo.
Tak jo. Připravena? Já jo.
Dobře.
Tak bude to?
No jo, jasně. Hotovo.
Děkuju.
Víš co? Vypni si zvonění, jinak to bude zvonit nepřetržitě.
To se uvidí.
Mluvils jako nějaký básník.
To si vůbec nepamatuju.
Na té svatbě jsem šla tančit naposledy.
Mám na mysli tak pořádně.
Pojďme tančit. Teď. Co nám v tom brání?
Já. Haló, mám agorafobii.
Přece jsi mě vyšel hledat.
Ale to bylo... To bylo jiný.
A v čem?
Potřebovalas mě.
Tak jo.
Co to děláš?
Když nemůžeme my do klubu, přijde klub za námi.
Ale ne.
- Přesně. - Bolí mě bříško.
Pojď, jsme tu sami.
- Nech mě. - Danieli, vstávej.
- Ne. - Ihned.
Půjdu si asi lehnout.
No tak!
Vypadá to dobře, ale já půjdu. Bav se.
- Tak jo. - Juchú!
Teď laso. Přitáhnu tě.
Už se blížím.
Mám tě.
- Teď já tebe. Jsi těžký. - Těžký?
To je ale vedro.
- Jak to bylo v Pomádě? - V Pomádě? Takhle.
To není z Pomády, ale z Horečky sobotní noci.
Udělej i tohle.
Trochu tohohle. Směs Travolty.
Běžec.
Takhle. A chodec. Prostě jen kráčíš.
- Teď můj robot. - Fajn. Ukaž.
Hrůza.
- Docela dobrý. - Ne.
Proč mě nevidíš?
Tak jak dlouho už jsi s Chloe?
Téměř tři roky.
No páni, tak jo. Docela dlouho.
- Tak? Je ta pravá? - No, to...
Dámy a pánové, přivítejte prosím Chloe Wheatonovou!
Moc vám děkuji. Tak jo, začněme.
Jo a pokud znáte slova, přidejte se ke mně.
Cítím ho, ať kdekoli jsem. Na tváři s úsměvem i s pláčem.
- Můžu se ti svěřit? - Jasně.
Krouží kolem mě. Je to světlo mé.
Ty jo.
Co myslíš?
Kdybys s tím požádal o ruku mě, už bych tě ocucávala na parkovišti.
- To je dobrý? - Zpravidla jo.
Jsem tak trochu nervózní.
Proč?
Neuděláš to dnes, že ne?
Už to nevydržím.
Já chci ho poznat.
Proč vyčnívá z davu se doznat.
Řekněte to všem. Že kolem mě krouží, na to pyšná jsem.
- Dojdu si pro drink. - Jo, dobrá.
Kolem mého srdce krouží. Jak...
NAJDI LÁSKU NOVÉ OZNÁMENÍ!
ZPRÁVA OD VEGGIEHO
VEGGIEMU SE LÍBÍTE
ZAJDEME NA KAFE?
JESTLI NE, NEVA 52 %
Vážení, Chloe Wheatonová!
To bylo na hovno. Zvuk tu mají příšernej.
Hele, bylas skvělá.
Proč odsud nezmizíme?
Nemůžu. Zpívám během hory.
Ale pak odsud zmizíme.
- Ke mně? K tobě? - U mě je Danny.
Takže ke mně.
Nemůžu se dočkat, až budeš v LA.
Budou tě tam zbožňovat.
Danny o tom ještě neví, takže mu nic neříkej.
Zničilo by ho to.
Napiš mu píseň na nové album.
To ho rozveselí.
Nový tanec. Caerphillský sýr. Sýr z Caerphilly.
Malý křupnutí, drolení. Mávnutí lidem z Caerphilly.
Malý křupnutí. Rozdrobit a pak...
To drolení musí mít styl,
a pak boky.
Haló? Počkej, to ne. Zrovna mě to začalo bavit.
- Vrtět boky, zachvění. - Fakt sis myslel, že Chloe je ta pravá?
Co? Já nevím.
Já už v „tu pravou“ ani nevěřím.
Co když žije v Číně? Má 1,4 miliardy obyvatel.
Statisticky tam asi žije. Já nemluvím čínsky.
Promiň, Danny.
Ach, to nic. Netrap se tím. To už je za mnou. Víceméně.
Ne, já...
Mohla jsem ti v tom zabránit.
- Dobrý? - No jo.
- Zvednu ji. - Promiň, Danny.
- Tady. - Díky.
To nic.
Určitě dobrý?
Jo. V pohodě.
- Drž mi palce. - Fajn.
Cože? Ne, Danny. Proboha.
- Zlato, co se děje? - Uvidíš.
To byl ale den. Zdravím. Ahoj.
Jmenuji se Dammy Gibson. Dammy, Danny.
Jsem Danny Gibson.
A jestli to ještě nevíte,
tato úžasná osoba je moje přítelkyně.
Takže Chloe,
rád bych se tě na něco zeptal.
A moje otázka zní...
Danny.
Danny, prosím. Tady ne.
Já jen... Ehm, chtěl jsem jen...
Chci ti říct, jak se cítím.
Chci, ať to pochopíš.
Raz, dva, tři.
Nikdy už nechci se tě vzdát. Nikdy nechci tě zklamat.
Nechci jen tak pobíhat a opustit tě.
No tak. Musíte ji znát!
Nikdy tě nerozbrečím. Věčnou přítomností se ti odvděčím.
Nikdy tě ne... Nechci ti lhát a opustit tě.
Můžeme mluvit o samotě?
Jo.
Co to do tebe vjelo?
Já teď... Pouštím mikrák.
- Vole! - Pardon.
Kdo tohle umí?
Žádat někoho o ruku na cizí svatbě a stejně to podělat.
Jo. Byl v kapse, přísahám.
O ten prsten vůbec nejde, Danny! Stejně bych neřekla ano.
Jo. Jasně. Proč?
Teď je mi to jasný. Přerostla jsem tě.
Myslela jsem si, že jsme na stejný vlně.
Ale pravdou je, že nemáš žádný cíl.
Aspoň ne dost dobrý pro mě.
Tady jsi.
Chtějí slyšet tvůj názor na design obalu alba.
Fajn.
Asi to tak bude lepší.
Asi jsem ti to neřekl,
ale později jsem ten prsten našel.
Celou tu dobu byl v mý kapse.
Nevím, jestli zasáhl vesmír, ale...
No jo. Ne, vesmír ti ten prsten nevzal, Danny.
To já ti ho vzala.
Cože?
Sehnul ses pro mou tašku a já ti ho vytáhla z kapsy.
Ne, jak bys ho pak dostala zpět?
Šoupla jsem ho zpět, když jsme se loučili.
Celou tu dobu tos byla ty?
Fakt mě to hrozně mrzí.
Mrzí? Jak jsi jen mohla?
Já nevím. Udělala jsem to tak nějak bez přemýšlení.
Kdo seb... Ne. Kdo někomu bez přemýšlení ukradne zásnubní prsten?
Jo, protože jsem nechtěla, aby ses ponížil.
- Fakt, jo? To se ti nepovedlo. Vůbec. - Jo, já vím.
Já ale netušila, že půjdeš na pódium.
- Proč bys to dělala? - Nevím!
Nevíš. Nemáš žádný důvod.
Ne! Jistě, že to mělo důvod. Já...
Ten důvod?
Jaký dů... Liso, řekni proč.
- Jaký jsi měla důvod? - Zasloužil sis víc!
Protože jsem viděla, že tě Chloe využívá.
Nezasloužil sis to. Teprve jsem tě potkala,
ale už jsem věděla, jak jsi milý, zábavný a...
A protože ses mi líbil.
Jak to myslíš?
- Promiň, musím končit. - Ne...
Ahoj.
Nevěděla jsem, kdy se vrátíš.
Asi bych tu měl být, až naši dovezou Poppy.
Jo.
Kam jsi šel?
Běhal jsem do kruhu.
Všechno mě to moc mrzí.
Já... Asi bych měl něco říct.
A až to řeknu, bude to prostě venku.
A můžeš s tím naložit, jak chceš.
Dobře
Jo.
Chci, abys věděla...
Je v tom zapletené zrcadlo.
Zrcadlo? Co tím myslíš?
Při pohledu do zrcadla chci, abys mě viděla.
Dobře.
Ne. Já chci, abys měla pocit, že tě vidím.
Jasně. Jo.
I když nejsem v pokoji.
Ale někdy v tom pokoji budu.
Dobře. Jo.
Ne, promiň. Kašli na to zrcadlo.
Ani to nebyl můj nápad.
Dobře.
Já... Se slovy jsem to nikdy neuměl.
Já vím.
Vždycky budu tvůj Veggie, Liso.
Tak dlouho, jak jen budeš chtít.
Měl bych jít spát.
Asi jsem omylem zaběhl maraton.
Hráškovou?
Minestrone?
Jasný.
Cos do ní dala?
Hej!
...kam šlapeš! Šílenče!
Pardon. Moje chyba. Přeju hezký večer.
Co děláš u mě na dvoře?
Vůbec tě neslyším.
LISA VEGGIE SE VRÁTIL
- Ahoj. - Ahoj.
Promiň, asi jsem nastavila postřikovač na maximum.
Vážně? Vůbec jsem si nevšiml.
Takže...
Takže se Veggie vrátil?
Jo.
No jo.
Neznamená to, že...
Já teď už vlastně ničemu nerozumím.
No jo.
Proč jsi přišel?
Chtěl jsem říct...
Ať se děje cokoli, jsem tady.
Přišel jsi až sem kvůli tomuhle?
No, já...
Jo.
Dobře.
Měj se, Liso.
Měj se, Danny.
Vlastně chci říct ještě něco.
Promiň. Ještě něco.
Dobře.
Chci říct...
že budu tvé zrcadlo.
- Ale... - Vidím, jaká jsi doopravdy. Vážně.
Vřelý, milý a vtipný cvok, který by pro všechny udělal naprosto cokoliv.
Třeba i někomu ukradl snubní prsten, aby neudělal největší chybu v životě.
Až budeš potřebovat připomenout, jak jsi skvělá, zavolej mi.
Dobře?
Dobře.
- Máš moje číslo? - Já už ani nevím.
- Smazalas ho? - Asi.
To je fér. Tak si piš. Nula, sedm... Pořád to samý.
Tak jo.
Příště ve stejnou dobu?
Jo.
Překlad titulků: Diana Domaničová