З гордістю повідомляємо, що в епізоді є настільки графічна сцена,
що в компанії Amazon попросили нас додати попередження.
Це воно і є. Ви попереджені!
Їжетопія!
ПОВНИЙ РОЗКОВБАС: ЇЖЕТОПІЯ
Ми перериваємо початок
мого шестисерійного серіалу про наліпки, щоб дещо розповісти.
Учора сталася швидкісна гонитва за картоплею,
через зухвалість якої
Їжетопії було завдано шкоди на понад 80 000 зубів.
Також три фрукти отримали синці,
чотири кекси жорстко почавило, один ананас втратив листя.
Ми отримали цей матеріал із місця подій.
Брендо. Брендо, ти — дивовижна булочка.
Хіба не знаєш, що твої зусилля марні?
Чи ти відмовляєшся опускати руки?
На жаль...
От лайно! І гонитва!
Ми зустрілися із жертвою нещодавньої крадіжки зубів, Сікусом,
тут він виходить зі свого розкішного, стильного пентхаусу.
- Сікусе! Сюди! - Сікусе!
Лише одне питання. Так, ти, содова.
Що ви скажете картоплі, яка вкрала ваші зуби?
І хто ваша коханка?
Коли я знайду ту картоплю, закопаю, бляха, назад у землю!
А щодо коханки запитайте Венді Малосол.
Оце так.
Сікусе! Сікусе, чекайте! А як же Донна?
Лимон!
Відповідь спецзагону не забарилася.
Весь ранок тривала облава на картоплю,
один офіцер навіть надибав золото...
Вибачте. Набив пику картоплі Золотий Юкон.
Суть така: зараз не варто бути картоплею.
Відпустіть мене!
Кажу вам, ви піймали не того.
Не вся картопля однакова.
Слухайте, я так само хочу затримати ту картоплину,
але не забуваймо про те, що на волі гуляє людець.
Допоможіть мені обшукати Темну зону.
Крісе? Кишко?
І ти туди ж, Холодний Чаю?
Вибач, Баре.
Сікус пообіцяв чималу нагороду тому, хто приведе ту картоплю.
Я зможу витратити ті зуби на свою подружку, Гарячу Какао.
Вона любить дорогі речі.
Крок уперед, репліка. Картопля один...
Час ушкварити, вилупки.
Картопля два...
Час ушкварити, вилупки.
Картопля три...
Час ушкварити, вилупки.
Чотири.
Час ушкварити, кляті членосмокти-вилупки!
Там нема потрібної картоплини.
Та картоплина була більшою за пальчикову,
але меншою за повністю стиглу білу картоплину.
Наче щось середнє між цими двома розмірами.
Так, у неї був радше середній зріст.
Майже як... Не знаю. Як картоплина розміром із сосиску.
Якого біса?
Так.
Я, дідько, так і знав, лялю.
Як тобі Бренда?
Хіба вона не хоче перемогти?
У мене є зуби. Тепер на нас працює їжа.
Є Масло, Джем і Майонез, що агітують.
Це багато соусів. Дуже цікавий список.
«Заборонити зуби». Вона живе у вигаданому світі.
Агов, Брендо. У мене ідея.
Приєднаєшся до нас у реальному світі,
де лихий апельсин руйнує наше харчове суспільство?
Вона завжди це робить.
Навіть у «Фуршеті» вона завжди була занадто оптимістичною.
Агов, я розумію. Розбігатися — це складно. Мене теж раз кинули.
Насправді мене постійно кидали.
Раз у крамниці, раз у кіно, раз на похороні мами...
Що? Це лише дрібна сварка. Вона мене не кидала.
Так, звісно. Я теж так завжди кажу собі.
А тоді ти бачиш, як твоя дівчина
розважається в крамниці з іншим хлопцем.
А тоді той хлопець штовхає тебе у фонтан тієї крамниці.
І ти кидаєш монетки з фонтана в нього, але влучаєш в інших.
Це просто облом.
Ми зазвичай були на одній хвилі.
Постійно думаю про її слова.
Я не вірю в себе. І використовую тебе, як милицю.
Що не так з милицями? Вони знімають напругу.
А ще без милиць моя нога не загоїлася б,
бо я зламав її у фонтані в трьох місцях.
Агов, глянь на мене.
Френку. Чуєш, не сумнівайся в собі.
Я не хотів казати це раніше, бо трохи боявся її,
але Бренда скажена.
Саме ти мав би виступати на дебатах.
Так. Дебати. Треба знайти її й підготуватися.
Або... Послухай мене. Можеш лишитися, і я допоможу тобі з цим.
Для дебатів потрібні аргументи, і я мав їх чимало.
Але програв майже всі. Тому знаю, що не треба робити.
А ще я бачив багато переможців,
і, гадаю, бачу ще одного зараз.
Гаразд, слухаю.
По-перше, твоя постава. Вона хитка.
- Це хіба погано? - Ні. Це чудово.
Робить тебе своїм, а не занудою чи педантом. Своєю їжею.
Я можу бути ще хиткішим, якщо треба. Можу ось так вихляти.
Ну, тепер ти говориш як президент.
Слухайте, народе. Зуби спричинили занепад нашого суспільства.
Місце в морозилці мають давати тим, кому найбільш потрібно,
а не у кого зуби.
Навіть аплодувати не можу.
Господи. Гляньте на Молоко. Він дуже скоро скисне.
Але я поставлю вас на ноги. Я вилікую вас, Молоко.
Я підслухав полеміку тієї булочки,
і мені цікаво, чи зможе ця пухка від дріжджів булочка
здолати систему та вижити,
не захлинувшись цвіллю її руйнівної навали.
З кожною крихітною долонею, яку вона тисне,
Бренда обмірковує, чи дійсно вона має силу подбати про...
Агов, Вінере?
Годі вже ходити за мною і постійно
розповідати мені мої думки.
- Добре? Дякую! - Тепер це наші думки, Брендо.
Боюся, межі між суб'єктом і документалістом стають розмитими,
коли ми вирушаємо в подорож...
Вітаю, Брендо! Я — Тіна Турнепс, голова ваших наземних операцій.
Я очолюю п'ять груп Печива Скаутів,
які готові ходити й агітувати за вас!
І щодо платні зубами, яку нам обіцяли...
Це до вас чи до Френка?
Не до мене.
Ясно.
Голосуйте за Френка й Бренду! Агов, народе.
Голосуйте за Френка й Бренду! Поділ зубів! Голосуйте за Френка й Бренду!
Брендо, є розмова. Де Френк?
Френк? Он за тобою.
Бодай тобі, Вінере.
Мій опонент вірить у виживання найсвіжішого,
але я вірю, що ми всі можемо вижити, зробивши наш світ свіжішим місцем.
Як прекрасно, Френку.
І це не лише морська сіль промовляє,
хоча вона й робить світ яскравішим і живішим.
Знаєш, цей тиждень був, напевно, найхимернішим у моєму житті.
Напевно?
Але також і найпродуктивнішим.
Я ніколи не робив внеску в життя людства.
Тому, що він нікому не був потрібен.
Тож я радий, що можу допомогти.
Добре мати підтримку й того, хто насправді вірить у мене.
Я повністю вірю в тебе. У те, що ти будуєш.
- І, може, колись я зможу... - Що?
Долучитися до цього.
Тобто...
Знаю, технічно я не їжа, але, може, коли ти станеш лідером,
то зможеш переконати решту їжі прийняти мене?
- Як прийняв ти? - Так.
Це видається нелегким завданням, якщо чесно,
але доки ти продовжуєш їсти свій власний вид, а не нас,
ти маєш шанс, людцю.
Дивно називати тебе людцем.
У тебе є ім'я? У людей воно є?
- Я — Джек. - Я знаю Джека. Він — фрукт.
- Як він виглядає? - Круглий. Може, з шипами.
Він, здається, бузковий всередині? Не пригадую, якщо чесно.
Але знаєш що? Це неважливо, бо віднині
ти для мене єдиний Джек.
Отже, повернемося до промови.
Так, повернемося до неї.
Зручно?
- Ні. - Добре.
- Баррі, це обов'язково? - Тут питаю я.
Почнемо з цього!
Ти впізнаєш особу, зображену на цій картинці?
Це твій хлоп, Френк. З головою Картоплі, що, звісно, жалюгідно.
І якимось чином це не найгірше, що він скоїв.
Але не лише він, так, Брендо? Ні. Ні.
Вмощуйся зручніше. Ми тут надовго.
Ось як усе буде. Спочатку я зламаю тебе.
Змушу почуватися порожнім місцем.
Тоді я завоюю твою довіру, крок за кроком.
Утішатиму тебе. Доки ти нарешті не зізнаєшся...
Ми забрали людця. Вибач.
Ми не мали брехати тобі. Ти — наш друг.
- Просто ти б не зрозумів. - Авжеж!
- Я ніколи такого не розумів. - Бачиш?
Думали, він нам треба, але ні.
Ми — їжа і можемо самі вирішити свої проблеми.
Брехнею? І крадіжкою зубів з погонею?
Це все Френк. Він хотів перемоги для нас, у цьому вся проблема.
Наше суспільство в дупі. Усі схиблені на зубах.
Я розумію тебе. Увесь мій спецзагін на зубному гачку.
Тому я хочу почати наново. Як булочка і з нашим суспільством.
Ми збилися з дороги, а найбільше заблукав наш Френк.
Він загруз у цьому, Баррі. Той людець зачарував його.
- Лайно. - Що?
Тоді треба виправити це.
І з моєю політикою «Подбаємо про кожен борщ»
кожна квасолина матиме місце, де зможе переночувати.
Схоже, хтось таки отримає такий омріяний голос бобових.
Є лише одна тема, якої ми ще не торкалися.
- Що ти думаєш про людей? - Що?
- Вони можуть спитати, так? - Ну, я страшенно їх ненавиджу.
І за що ти їх ненавидиш? Не забувай наводити приклади.
Ненавиджу їхні великі вуха, що вислуховують мої проблеми.
Ненавиджу карі очі,
що бачать в мені те, чого не бачу я.
Що ще?
Ненавиджу, що через них почуваюсь розумним і здібним.
- Продовжуй. - Ненавиджу їхні роти.
Їхні великі, вологі, гарячі, круглі роти.
Джеку, що ми робимо?
Ти гарячий.
Так.
Входжу.
Так.
Дідько!
Гаразд, я готовий. Уперед. Задом.
Так. Трохи лівіше, тепер правіше. Добре.
Прямо!
Я всередині!
То що ми зробимо?
Гадаю, маємо перерахувати те,
як залежність від людця шкодить нам.
І що він має зав'язати, бо втратить нас назавжди.
Буде важко. Я досі такий злий на нього.
Я теж. Слухай.
Треба забути про це, щоб він знав, що ми з ним...
Якого біса?
Брендо! Баррі? Ні, не дивіться!
Це... Але це не те, чим здається!
- Що це? - Якого біса?
Навіть якщо ви бачили, усе не так!
То ти не трахав того людця? І він щойно не заляпав тебе слизом?
Ні, це Майонез. Клянуся. Привітайся, Майонезе.
Привіт! Це я, Скотт Майонез.
Так я виглядаю не в банці.
Гидота! О боже! Годі!
Це не Скотт Майонез, людцетраху!
- Лайно, Джеку. Забери нас звідси. - Добре.
Він навіть не в його кабіні втік.
Хто ким керував тоді?
О боже. Дідько. Аж не віриться, що таке сталося.
Чуваче, мені теж. Було шалено. Я кохався із сосискою.
Не це! Бренда і Баррі бачили, як я трахав тебе, чуваче.
Повний гаплик. Я ж на сраного лідера висуваюся.
Мені не потрібне це лайно. Не потрібне.
Френку. Усе добре. Заспокойся.
Гаразд, поглянь на мене.
Френку, що ми робимо?
Годі, чуваче. Ні! Я маю зосередитися.
Дебати от-от почнуться.
Ось що не підлягає дебатам. Твоя сексуальність.
Трясця, може, годі вже?
Як тепер виступати з Брендою? Вона ненавидить мене.
Так, але багато президентів мали секс-скандали.
Іноді ставали ще популярнішими.
Когось із них ловили за сексом із іншим видом,
який був ще заклятим ворогом?
Ні. Гадаю, це якби президента
зловили за трахом із ведмедем чи акулою.
Ні. Але не хвилюйся. Ти крутий. Лишайся хитким.
«Лишайся...» Стулися, суко. Що за кляте нещастя.
«Семмі засіває сім'я сезаму самотужки. Семмі...»
- Щойно отримав рейтинги Гребінця. - Ясно. Що там?
Що Френк і Бренда обганяють мене. Я можу втратити все.
Ну, дуже шкода.
Це означає, що ти теж втратиш усе.
Що? Господи.
Але я вже звик, цей, мати все.
Тоді ти знаєш, що робити. Не жалій ні сил, ні грошей.
Роби що хочеш, щоб я виглядав добре, а вони — погано.
Я, трясця, задалеко зайшов, щоб тепер усе втратити!
Ти маєш поховати їх.
Вітаю і добрий вечір! Сьогодні ми обираємо наступних лідерів Їжетопії.
Правила прості.
Я ставитиму жорсткі, болючі питання кожному із кандидатів.
І все, що вам треба, — це стати перед їжею,
за яку ви голосуєте. Ясно?
Гаразд, чудово! Тепер привітайте вашого першого кандидата, Сікуса.
Брендо, агов. Гаразд. Спершу дозволь мені пояснити, що ти бачила...
Не розмовляй зі мною, зрадливий пожирач слизу людців.
Нам треба розмовляти, бо ми будемо разом на сцені.
І опоненти, Френк і Бренда.
- Чому в нас не було крутого виходу? - Питання тут ставлю я.
І перше доволі гостре.
Френку і Брендо, багато їжі вважає вас,
цитую: «Брехунами, схематозами, шахраями».
На відміну від Сікуса, якого описують як: «Чесного, милого...»
Не знаю, що це за маячня, але в мене є оголошення.
Я вже не висуваюсь на лідера...
разом із Френком.
Я висуваюся сама. Дайте мені чарку!
Так, Брендо! Новий кандидат! Новий виток!
Мій колишній, Френк, — брудна сосиска.
Так. Дуже, дуже брудна сосиска.
І стало цілком очевидно,
що ми з Френком маємо різні цінності.
А саме, Френк...
Ні. Не кажи, що я трахав людця.
Він хоче працювати в цій системі.
Але я бачу, як щодня зростає різниця в зубах.
Він думає, що рішенням є віддати зуби багатих бідним.
Але я думаю, що ми маємо взагалі позбутися зубів!
- Брендо, що ти коїш? - Усе має бути спільним.
Гаразд, у нас ще буде час для диких, непопулярних тирад.
- Але повернімося до... - А чия то крута тачка?
Ні, не ваша. Бо вона може належати й тій сливі там.
- І тій коробці макаронів. - Трясця. Я можу мати авто?
Так! Ви володієте всім. І нічим. Розумієте?
Голосуйте за мене, і разом ми повалимо цю систему!
Чого ви досі стоїте на боці Френка? Сюди!
Боже, частина мене хоче голосувати за Френка.
А інша частина — за Бренду!
Що робити? Я розриваюся.
Ти ділиш наші голоси. Що я казав?
Їжа боїться радикальних заяв. Ти нас потопиш.
Хочеш поговорити про секс? Залюбки поговорю.
Ні. Забудь. Я мовчу. Тримайся ідей.
Хочете почути щось збочене?
Лише ведучий може ставити питання і...
Можете повернутися до того збочення, про яке казали?
Френк трахнув людця!
Я — свідок! Кожному своє,
та це гидко, мене аж нудить. Ганьба тобі.
Що? Це ж безглуздя.
Це брехня. Ось що сталося.
Бренда бачить, що її відстійна гасла програють,
і тепер вдається до безпідставних, божевільних звинувачень.
Що дуже легко зробити! Наприклад. Бренда трахала цеглину.
Краще трахати цеглину, ніж обіймати дивну людську ногу,
доки із неї не бризне дивний сік.
Куди ви йдете? Поверніться. Будь ласка.
Я не людцетрах. Я — їжетрах.
Серйозно. Я трахну всіх вас. Лише дайте шанс.
І підчепити від тебе сморід людця? Нізащо.
- Стулися, Брендо. - Стулися, Френку.
Ви можете викинути свої голоси на цих бідось
або голосувати за мене, Сікуса, лялю. Джеми! Запалюймо!
- Ні! Куди ви йдете? - Ми досі легітимні кандидати!
Ми легітимні!
І на цій оптимістичній ноті їжа сказала своє слово.
І переважною більшістю голосів
обрано вашого нового лідера Їжетопії, улюбленого всіма апельсина — Сікуса!
Я тут заради вас!
Так! Я — їжа з їжі й для їжі...
Зачекайте мене!
...і від імені їжі!
Втрата. Відчай. Трагедія.
Впливова пара розпалася й занепала,
і разом із цим розпалася й уся соціальна структура Їжетопії.
Стулися до біса, Вінере.
Переклад субтитрів: Віталій Данмер
Творчий керівник Владислава Бурмістрова