Viandalàndia!
LA FESTA DE LES SALSITXES: VIANDALÀNDIA
Se'ns acaba el temps.
Si tens edat de portar un utensili, et necessitem al front.
Em vaig jurar que no en tornaria a agafar mai cap.
Prefereixes un ablanidor?
Té.
-Quants aliments tenen, Barrilet? -Ens superen, Te.
Els perillosos no són els seus aliments.
Afirmatiu.
Proposo que ens centrem a matar els seus humanets en primer grau.
Si tenim problemes, en segon grau.
La Remolaska té raó.
Plantarem cara a aquests malparits.
Tot i que la seva veritable feblesa rau en la decrepitud de les seves ànimes,
proposo apuntar als cors bategants.
Rebut. Operació Atac de cor.
Encara que eliminem els humanets, seguirem sent minoria.
Ens superen per tretze a un.
No, només hi ha una manera de guanyar aquesta guerra.
I no passa per matar els humanets. Passa per pilotar-los.
-Ni de conya. -No ens calen.
-Idiota. -Entenc la vostra posició.
I el que heu aconseguit aquí tots sols,
sense humanets, és impressionant.
El que en Barry intenta dir…
ho hauria de dir ell.
Vull dir que fem servir els humanets com a armes,
no que vivim amb ells, ni que treballin per a nosaltres.
No seria bo per a vosaltres. No seria bo per a ells.
Em costa admetre-ho, però som iguals.
Ells també pensen, senten i estimen.
Siguem un, entrem als seus culs,
utilitzem respectuosament els seus culs i alliberem els seus culs.
A veure, no serà fàcil entrar a l'entrecuix.
Qui vol dirigir la intrusió anal?
Crec que em toca a mi, considerant l'experiència que tinc.
Dona'm 12 guerrers amb forma fàl·lica
i faré la feina.
Necessitarem una distracció.
I aquí entro jo.
L'oci és la distracció per excel·lència.
És difícil concentrar-se en una altra cosa quan està passant això.
-Així. Mireu. -Té raó.
Ni recordo en què pensava abans de veure'l ballar.
La meva pel·li no va servir per acabar amb el conflicte,
però en el procés vaig aprendre algunes coses ben xules.
Una mica de pols màgics.
Una mica d'il·lusionisme ens donaria avantatge.
Molt bé, moveu el cul.
Frank, què penses fer?
Arreglar les coses amb en Jack.
Ja. Em referia a la guerra i tot això de què estàvem parlant.
Però, sí, t'anirà bé arreglar les coses.
Preparats per al gran dia?
He preparat un petit aperitiu.
Ho he fet amb el que quedava a la nevera.
He intentat treure el màxim d'extremitats,
però encara hi queden guants i sabates.
Bunyols de formatge i xili de Jalapa.
També anomenades "pilotes d'en Jack".
Semblen cagallons de xocolata gegants.
Estem a punt d'entrar en un bufet lliure de guerra.
Jo passo de menjar això.
Molt bé, no us mengeu les pilotes!
M'he passat la nit preparant-les
perquè us agradessin, perquè jo us agradés.
Però, pel que sembla, no passarà res d'això.
Deixeu-ho córrer!
No, ens les menjarem.
-Les pilotes d'en Jack fan bona pinta. -Què?
-No me les penso menjar. -Oi?
Què?
La xocolata casa molt bé amb el xili i el formatge.
Gràcies, sabia que us agradarien.
-Hola, Jack. -Hola.
No et posis nerviós. Només et volem fer unes preguntes.
Primer, com van les coses amb la Jill?
Com et sentiries si li passés res dolent?
Ja m'entens, per culpa teva.
Patates llestes per enfornar.
Patates i forn. Sona bé.
Almenys sabem per on vindran.
Exacte. Vam fer bé de no sucumbir.
Veig una cosa. És petita.
No, s'està fent gran.
O bé creix o bé s'acosta.
Ja venen! Desembeineu els ganivets!
Espereu.
Ara!
No, no, no, no!
Déu meu!
Com cony han trobat l'entrada secreta?
Em sap greu, Viandalàndia. Tot és culpa meva.
Campi qui pugui, dolç o salat!
M'encalcen dos entrepans. Hora d'atacar.
Què me'n dius, Jack? Et sents viu, màquina?
Una idea brillant amenaçar de fer mal a la Jill.
Gràcies, Sherman.
Avui tens una mirada especialment turgent.
Gràcies.
Déu del cel, Meló.
Ens podeu prendre la vida, però no ens prendreu la llibertat!
Meló, sisplau.
La llibertat de discriminar els aliments que no són com jo.
Meló, sisplau.
-Sí. -Sí.
El Consell ho ha aprovat.
Qui mati en Frank, el traïdor,
donarà nom a la plaça major de la nostra ciutat.
Et posaré en Mach 2.
És més que la velocitat de…
Jack? Jack, on ets?
No.
Jack! Jack!
Jack, gràcies a Déu. T'he de dir tantes coses.
Jack, no! No, Jack! Hòstia!
Merda!
Per què em persegueixen?
Frank, ara ets meu.
-Barry, tots em volen matar. -Que bé.
Què? Què cony passa?
Últims retocs. Rodant. Rodant.
Ei, humanets!
Busqueu en Frank?
-Aquí el teniu! -Què cony fas, tio?
Més fum. Vull més fum!
Va. Sortiu.
On s'han…?
Allà! Vainilles en la boira!
Merda.
Extres en posició.
Us agrada el meu culet?
Veniu a provar-lo.
-Merda! -Quin mal!
Els suplents han funcionat. Departament d'art, endavant.
Llest. Patates bullides, ara.
Això et passa per tocar-nos la patata, xaval!
Curtis, vigila!
Em sap greu.
Em sap greu, Curtis.
No hi veig!
Hòstia!
Jack! Jack.
Jack.
Escolta'm.
El que havia de ser una trobada casual va evolucionar a més.
Van sorgir emocions que no…
Vine cap aquí.
No, no, no!
Avís.
Ara!
Tomàquet podrit.
No ho penso permetre.
No!
Déu meu!
No!
Merda.
No funciona. A la merda!
Iniciar bloqueig de seguretat 1-1-3.
Fot-li!
Ves amb compte.
Sí.
Au!
Deixa que passi. Deixa que passi.
Això mateix.
Jack, soc jo. Necessito el teu cos, però només serà…
Em sap greu, pastisset. Estàs bé?
-No ho sé. Em surt sang? -No!
-Em sap molt de greu. -No.
Senyor Benson, sisplau. Vostè em va ensenyar a llegir.
Em sap greu.
Ha arribat l'hora, Barry. Preparat per a un combat a mort?
-No gaire, la veritat. -Jill, vigila!
Perdó.
No, no, no.
Però defensa't!
Jack, protegeix-te la cara.
No!
Vine cap aquí.
Barry, aquest és l'únic final possible.
Dijon, sisplau, si mai t'he importat, no em facis fer això.
No estem en una… Com en dieu? Democràcia.
Ets una arma. Res més.
Què passa?
Vas dir que no hi havia escapatòria i n'he trobat una.
LAXANT
Les pilotes d'en Jack…
Així ningú més haurà de morir. Ni els humans ni els aliments.
Ostres…
Déu meu. Això no pinta bé.
Ejecció! Ejecció!
Els motors s'han mullat!
Mare meva.
Perdó, disculpeu-me.
Mare meva. Estàs bé?
No tenim gaire temps, Jill. Aniré al gra.
Des que soc petit
que tinc un somni recurrent on estic tot sol en un far.
Amb ningú a molts quilòmetres. Ni vaixells, ni pescadors…
Que bonic, però trigues molt.
Amb tu, no em sento sol.
Ets el meu far.
Il·lumines el camí
i m'ajudes a no xocar amb les roques metafòriques de la vida.
Ets forta, robusta,
i no necessites cap faronera que et faci brillar.
Siguem lliures. Texans i cabells llargs.
Humans, al vehicle recreatiu!
No. No! Es volen escapar.
Atrapeu-los!
Vinga, cap aquí!
Jack, espera!
Ja, em sap greu.
Us volia dir que les meves pilotes portaven laxant,
però em feia por que vosaltres…
Ets un sonat malparit, Jack.
Gràcies per fer-nos venir diarrea. Ara fotem el camp d'aquí.
Ho hem intentat. Ara morirem tots.
Tranquil. De petita li feia ponts a la segadora de mon tiet.
Espero que s'hi assembli.
Dijon.
No vull lluitar més amb tu. D'acord?
Si em vols matar de debò, fes-ho…
Hòstia. Què cony fas?
Vas abandonar la ciutat i em vas abandonar a mi.
És que no t'importava gens?
Fas conya? No havia conegut ningú que em fes sentir tan bé.
Merda! Para de clavar-me això, hòstia.
Jack. Jack, em sents?
T'he de dir una cosa molt important.
Dijon, havia de marxar.
No podia permetre la mort d'aliments innocents.
Mira al teu voltant. Mira què fa la teva guerra.
Ho veus?
La llet moribunda de la meva ciutat
és igual que la llet moribunda de la teva ciutat.
La gota que fa vessar el got.
Vigila amb les múltiples ganivetades.
-Ja ronca. -No marxeu. Sisplau, no marxeu.
Quedeu-vos i serem indulgents.
Us apujarem la ingesta calòrica.
Tornaran els tacos dels dimarts. Digueu alguna cosa, vosaltres.
Una lliga de pàdel. Farem una lliga de pàdel.
Què cony passa?
Merda!
Frank, imbècil. Mira què has fet.
Què he fet, jo?
Tu vas començar la guerra. Deixa'm anar.
Mai!
Com ets tan dura de closca?
Deixa'm estar. Què et passa?
Tots som aliments. Tots som iguals.
Soc molt més intel·ligent que tu.
Com pots pensar que som iguals?
Perquè tots dos estem torrats.
Ha guanyat el sí. Reconstruirem el Consell…
Merda.
Redeu, sort que no tens ossos. Estàs bé?
Sí.
Hola, tios.
Crec que no us coneixeu fora d'un context de tortura.
-Ella és la Dijon. La meva… -Princesa guerrera.
Ja ho pots ben dir. Què m'he perdut? Què mireu?
No has vist l'ocell gegant de metall que s'ha endut tots els humans?
Caram.
Has arreglat les coses amb en Jack?
Espero que sí.
FRANK EM SAB GREU JAK
Hi ha aliments prou sofisticats per pilotar un Black Hawk UH-60?
Em cagaria a sobre ara mateix, però no em queda res a dins.
La mare que em va…
Tranquils. Esteu en un lloc segur.
Les racions alimentàries que tenim aquí no us faran mal.
Tu deus ser en Jack.
Aquí hi ha molts admiradors teus.
De debò?
Deu estar parlant d'un altre Jack.
Has passat una mala temporada.
Ho hem vist tot per satèl·lit.
Tot? Fins i tot quan en Frank i jo…
Tot.
No havia vist cap humà seduir un frànkfurt tan hàbilment.
Si ens en sortim d'aquesta,
en donaràs classes a West Point.
Seguiu-me.
Quan va esclatar la revolució,
les nostres forces armades no estaven preparades.
Miràvem al cel.
Buscàvem ovnis i globus meteorològics xinesos.
No ens imaginàvem que l'enemic dormia als forns,
a les gelateries,
a les nostres pròpies neveres.
Els valents homes i dones d'aquesta base són els darrers.
Ostres, no són gaires.
Gràcies a la vostra presència, n'hem sumat 10.
La truita s'ha girat.
De debò? Només perquè som aquí?
No.
Perquè tenim això.
Impressionant. Com ho heu fet?
No, això és una cafetera.
L'arma secreta és l'objecte gegant de l'altra banda de l'escut.
Sí, ara ho veig. Això també és impressionant.
Quan ho fem servir contra els aliments,
desitjaran no haver crescut,
ni haver estat processats ni empaquetats.
Benvinguts a l'exèrcit dels EUA.
Visca?
Subtítols: Neus Costa Llesuy
Supervisor creatiu Guillermo Parra