Na obrobju Materinega sveta
je majhna luna Veldt krožila okoli plinastega velikana Mara.
V njeni vasici so skromni kmetje živeli preprosto življenje,
dokler na njihovo polje ni padla senca vojne ladje.
Poveljnik ladje, admiral Noble,
je zahteval več, kot so Veldtovi ljudje lahko dali.
UPORNIŠKA LUNA
Zato sta se Kora in Gunnar odpravila iz vasi,
da bi zbrala bojevnike, ki bi se lahko zoperstavili Dreadnoughtu.
Na Neu-Wodiju se jima je pridružil mogočni Tarak.
V Daggujevih rudnikih sta našla divjo Nemesis.
V Poluksovem amfiteatru je bil muhasti general Titus.
In na planetu Sharaan
sta se jim pridružila Darrian Krvavosekirni in njegov poročnik Milius.
V zasedi na Gondivalovih plavajočih nakladalnih dokih
je Kora premagala admirala Nobla
in pustila njegovo pohabljeno truplo na skalnati obali.
Zmagoviti bojevniki so se vrnili na Veldt, da bi prejeli svojo nagrado,
in grožnja Dreadnoughta je bila izbrisana …
Vsaj tako so mislili.
Poveljnik Cassius.
Ali je živ? –Ja. Komaj.
Toda še zdaleč ni okreval.
Nekaj časa so mu primanjkovale možganske funkcije.
Ne vemo, kako resna je poškodba.
Bomo videli, kaj bo ostalo od njega, ko ga vzamemo iz zapredka.
Dihalne poti so proste. Lahko diha brez pomoči.
Admiral.
Admiral, jaz sem.
Cassius? –Ja.
Kje sem? –Na svoji ladji, gospod.
Na Kraljevem pogledu.
Bili smo v orbiti okoli Gondivala in upali na vaše okrevanje, gospod.
Na srečo so starodavni bogovi odgovorili na naše molitve.
Cassius, poslušaj me.
Ona je na Veldtu.
Kdo? Kdo je tam?
Povzročevalka brazgotin.
Na Veldtu je.
Nastavite smer za Veldt. –Ja, admiral.
To bomo storili.
2. DEL: POVZROČEVALKA BRAZGOTIN
Moje ime je Hagen. To je Den.
Pozdravljamo vas v naši preprosti vasici. Verjetno ste utrujeni in lačni. –In žejni.
V Dolgi hiši smo vam pripravili jedačo in pijačo.
Pridite. Videli boste, kako dobri gostitelji so lahko moji ljudje.
Odpeljite urakije v hlev.
Vrnili so se.
Kako izgledajo?
Močni so. Kot bojevniki, se mi zdi.
Koliko jih je? –Šest.
S Koro in Gunnarjem. –Šest?
Ne bo pomembno, kako močni so, kajne?
Poveljnik Cassius.
Vojak. Predvidevam, da je vse tako, kot mora biti.
Ja, gospod. Vse je na mestu.
Nič nenavadnega?
Ne, gospod. –Zelo dobro.
Poskrbi, da bo pridelek spravljen po načrtih
in pripravljen na naš prihod čez pet dni.
Čez pet dni?
Vstopite.
Prosim, jejte. Verjetno ste zelo lačni.
V redu.
Naši vaščani so pripravili obilo hrane in pijače,
da ob vašem prihodu izkažejo svojo zvestobo in hvaležnost.
Kje pa so vsi?
Kako bi se vi počutili?
Če ne bi mogli zaščititi lastnega doma?
Če bi morali prositi druge, da žrtvujejo svoja življenja za vas?
Ni sramotno, da smo tukaj.
Pogoltniti svoj ponos in prositi za pomoč je pogumno že samo po sebi.
Hvala. –Ja.
In nikomur ni bilo treba žrtvovati svojega življenja.
Nobena obramba ne bo potrebna.
Admiral Noble je mrtev. –Kaj?
Mrtev je? –Res?
Morda boš morala to ponoviti. Ne verjame. Mrtev je.
Ne verjameš, da se bodo vrnili? –Ne.
Če admiral umre, se morajo v skladu s cesarskim protokolom
takoj vrniti na Materin svet.
Potem je naša hvaležnost še večja … –Motiš se.
Pravkar sem prejel sporočilo.
Prispeli bodo čez pet dni.
Je to res? –Čez pet dni? –Ja.
Toda rekla si, da si ubila admirala Nobla.
Res sem ga. Razbil se je ob skale. Mrtev je.
Ali ni proti protokolu prileteti brez admirala, ki poveljuje ladji?
Res je.
Toda smrt ni vedno dovolj, da bi spremenili načrte Materinega sveta.
Gotovo potrebujejo več žita, kot smo mislili.
Hagen? –Ja.
Pokliči svoje vaščane. Želim govoriti z njimi.
V redu.
Težki časi nas čakajo.
Ko bo napočil čas,
bomo morali vsi stopiti skupaj
v boju, kot bratje.
Če želimo zmagati, moramo zaupati drug drugemu.
Naučili vas bomo, kako se boriti.
Toda najprej nam morate pokazati svojo moč.
Na vaš način.
Če ne ukrepamo hitro, bo uničenje vaše vasi
skoraj neizbežno.
Koliko časa traja, da pridelate poljščino?
Pol kroga okoli Mara.
To je treba storiti v treh dneh.
Kaj? –Nemogoče.
Potrebujemo vse sposobne moške in ženske.
Žito je naše najmočnejše orožje.
Brez njega nas lahko izbrišejo iz orbite.
Če pa ga pridelamo hitro,
ga lahko uporabimo tako za menjavo kot za zaščito.
Dobro se spočijte. Delo se začne ob zori.
Slišali ste ga.
Ob zori.
Se lahko naučijo zaupati drug drugemu?
Bojijo se
tujcev, bližajoče se bitke in za svoja življenja.
Zaupanje? Ne vem.
Upam samo, da bodo imeli dovolj poguma za boj, če bo treba.
Nisem vedel, kako se je boriti.
Kako me bo strah.
Bojiš se smrti. V redu je. Vsi se je.
Takrat nisem niti pomislil na smrt.
Če bi vprašala pred bitko, bi rekel, da sem bil prestrašen.
In bilo me je strah.
Najbolj strah, kot me je bilo kdajkoli prej.
Česa te je bilo tako strah?
Če ne smrti?
To si bila ti.
Da te izgubim.
Kar je rekel Noble …
Da si najbolj iskana zločinka v znanem vesolju.
Tega ne dobiš z begom.
Se spomniš, ko sem rekla, da me je vzgojil Balisarius?
Regent cesarstva.
In da sem bila telesna stražarka princese Isse? –Ja.
In da si bila odlikovana bojevnica.
Prijateljica kraljeve družine.
Kaj se jim je zgodilo?
Pod vplivom hčerinih moči je kralj začel videvati stvari v drugačni luči.
Šlo je za slovesna otvoritev zadnje ladje Dreadnought.
Simboličen konec obdobja širitve.
Po tradiciji bi moral kralj slovesno posvetiti vsako ladjo,
ampak ne tokrat.
To bi bila princesina prva kraljeva dolžnost.
Njeno prvo uradno dejanje.
Ladja naj bi se imenovala Mirovnik in bi nosila njen kraljevski pečat.
Da ne bo pomote:
bila sem zvesta hči svojega posvojitelja.
Nisem ga mogla izdati ali mu kljubovati.
Rekel mi je, da mora princesa umreti.
In umrla bi.
Moj oče je rekel, da ne bo stal tam
in opazoval, kako otrok razstavlja vojni stroj,
za katerega smo žrtvovali toliko.
Zaupala sem Balisariusu, da bo zaščitil mene
in kraljestvo, ki ga je tako močno ljubil.
Mirno!
Čudno.
Nekaj je narobe.
Balisarius.
Kje je Kali? Zakaj plavži niso prižgani?
Balisarius, s tabo govorim.
Odgovori mi!
Issa, beži! Issa!
Ti baraba.
Ne!
Daj. Kaj čakaš?
Kaj še čakaš, otrok? Ustreli jo!
Daj. –Ne.
Ne, ne … –Daj. Ubij jo.
Ubij jo! –Ne!
Odpuščam ti.
Nikar.
Kaj si naredila?
Zgrabite jo!
Tukaj je, gospodje.
Morilka kraljeve družine.
Prišlekinja.
Tumor etnične nečistosti.
Morilka!
–Morilka!
Morilka! –Ubijalka!
Izdajalka! –Kača!
Izmeček!
Prebila sem se do ladje.
In od takrat živim kot izobčenka.
Razmišljala sem, ali bi jim dovolila, da me ubijejo, ali pa, da bi se predala.
Toda zadnje besede otroka …
Njeno odpuščanje.
Edini način, da bi jo počastila, je bil moj pobeg.
Poskušam biti, ne vem …
Več kot orožje.
Vsi se trudimo biti.
To je tisto, kar si.
Dobro jutro!
To je klic za prebujanje. Zbudite se vsi.
Pokonci, ljudje.
Čas je za delo.
Dajmo, lenuhi! Vstanite!
Zmanjkuje nam časa!
Poveljnik, kliče glavni zdravstveni tehnik.
Preveži ga.
Spustite me! –Poveljnik …
Morali bi priti sem. –To je izdaja. Jaz krmarim ladjo.
Vse vas bom dal na vojno sodišče!
Prisežem! Vsi boste umrli! Ne potrebujem nobenega od vas!
Takoj morate priti sem. –Prihajam.
Lastnoročno vas bom ubil!
Admiral, niste še pripravljeni.
Še vedno poveljujem ladji!
Zakaj buljite vame? Strahopetci!
Izdajstvo! –Dobrodošli nazaj, gospod.
Ste pripravljeni prevzeti poveljstvo?
Očitno. Naroči idiotom, naj me izpustijo.
Kot sem rekel, morate upoštevati določene postopke,
preden lahko ponovno prevzamete poveljstvo.
Testi, ki jih je potrebno opraviti, da bi ugotovili, ali ste psihično in fizično …
Naj ti pomagam pri oceni.
Odklopite ga!
Kako daleč smo od Veldta?
Nekaj dni stran.
Admiral, oprostite za brazgotino, ki je nastala
zaradi nesposobne zdravstvene ekipe.
Vsekakor se jo da odstraniti.
Ne.
Naj ostane.
Ona mi jo je povzročila.
Ko jo dostavim Balizariusu in truplo pokažejo v rotundi senata,
bom jaz razkril svoje prsi.
To bo simbol, da sem jaz pripeljal Povzročevalko brazgotin pred sodišče,
in da sem jaz tisti, ki stojim pred svojim ljudstvom kot rešitelj.
Kako poteka žetev? So vaščani protestirali?
Ne, gospod. Vse poteka po načrtih.
Med tvojim javljanjem nisem opazil Faunusa ali Marcusa.
Zaposlena sta s priganjanjem vaščanov, gospod.
Da bi iz njih iztisnila še dodaten napor.
Dobro. –Delo poteka 24 ur na dan.
Celotno žito bo zmleto v moko, ko pridete sem. –Odlično, vojak.
Če bodo vaščani izpolnili svoj del dogovora, bo mogoče prišlo do milosti.
Ti psi si ne zaslužijo nič drugega kot našo brco.
Ali je tako?
Bomo videli. Ko bo delo opravljeno.
Za umorjenega kralja. –Za umorjenega kralja.
Jasno je, da so Faunus in Marcus, ter ostali možje mrtvi.
Povzročevalka brazgotin se skriva v njihovih vrstah.
In zdi se tudi, da je naš mladi vojak zamenjal stran.
Vsi, če lahko …
Rada bi pozdravila naše nove prijatelje.
Želim vam dati nekaj daril, ki sem jih pripravila.
Prihajate iz krajev, ki so bogatejši in bolj prefinjeni kot ta,
zato upam, da vas moja preprosta darila ne bodo užalila.
Toda izdelala sem jih s hvaležnostjo.
Ko sem vas prvič videla, kako jezdite v našo vas,
sem pomislila, da je general Titus kot gora sama.
Močan in nepremagljiv.
Hvala.
Tarak.
Tvoj temperament je neukrotljiv,
toda tvoja plemenitost je nesporna.
Kot snežni los.
Hvala.
Mladi Milius …
Ki sije kot sonce na naše obraze,
nas greje in tolaži,
neomajno in pristno.
Hvala.
Nemesis.
Divja kot nevihta s strelami,
ampak z dežjem, ki daje življenje.
To je vir življenja.
Nevihta je mati vsega.
Hvala.
Gunnar.
Ti si naše srce.
Daješ nam upanje.
Res je lepo. Hvala.
Poglej.
In Kora …
Ti si naša volkulja varuhinja z golimi zobmi.
Stojiš med nami in izumrtjem.
Imaš vso našo skupno moč.
Zdaj pa jejmo!
Si v redu?
V redu? –Ja.
Na zdravje.
Den, še enkrat nam pokaži tisti gib! –Ste pripravljeni?
Tako ja!
Dobro.
Danes se začenjajo obrambne priprave.
Začnemo z odvozom žita v vas,
tako da ne morejo streljati na nas iz orbite, brez da bi tvegali uničenje.
Orožje, ki ga je za sabo pustil Imperij, nam bo pomagalo obdržati položaj.
Oklepni visoko-eksplozivni detonatorji.
Nekaj komunikacijskih naprav. –Dobro.
Kri bo težko odstraniti, vendar lahko poskusimo.
Ne, popolno je. Pusti. Imamo še?
Ja.
Zberite in prijavite vse puške.
Vse nože.
Vso strelivo v vasi.
Izkopati moramo rove, da ustvarimo elemente presenečenja.
V redu.
Astrid. Pokaži, kaj znaš.
Počakaj.
Komolec k sebi.
Odpri oči.
Danes se bomo naučili osnov napada in obrambe.
Vaše orodje za žetev smo spremenili v orožje.
Poskušali bomo storiti …
To.
Ja.
Kot profesionalec.
Dobro. Zelo dobro.
Naravni talent.
Tukaj.
Dvigni!
Spuščam.
To je Korina oskrbovalna ladja.
V slabem stanju je bila, ko sem jo potegnil ven.
Je že dolgo tam? –Dve sezoni.
Pridite.
Ladja, v kateri je bila najdena Kora, ostaja na vzhodni gori.
Z znojem in sodelovanjem jo lahko potegnemo ven.
Lahko postane močno sredstvo.
Vau! Še vedno deluje.
Primi se.
Koliko? –Imate petnajst pušk …
Ni pomembno, koliko jih imamo. –Koliko ljudi pa ve, kako ravnati …
Ivar ne bi smel imeti orožja. –Se strinjam.
Nabrusili bomo vsa rezila.
Samo ugotoviti moramo, kaj … –Poslušajte.
Nisem tisti, ki bi priznal stvari.
Vemo, kaj mora vsak narediti.
Tukaj ste, ker želim, da veste, s kom se borite.
Vsak mora povedati resnico.
Jaz bom začel.
Sarawu.
Regent Balisarius je poslal mene in mojo ladjo v razkazovanje sile,
da lebdimo v zraku nad Sarawujevim parlamentom,
tako da bi bila izbira med glasovanjem za ali ne neodvisnosti očitna.
Toda pogumni ljudje so kljubovalno glasovali za svobodo,
in kot odgovor sem dobil ukaz, naj odprem ogenj na prestolnico.
Zavrnil sem in moja ladja je bila sestreljena.
Prebijali smo se iz razbitin
in se borili s silami Materinega sveta, dokler naše orožje ni bilo prazno.
Vedel sem, da se bodo moji možje borili do smrti.
Zato sem se dogovoril.
Življenja mojih ljudi za mojo predajo.
Rotil sem regenta, naj jim prizanese.
Toda usmiljenje ni nekaj, kar bi regent Balisarius poznal.
Za kazen so bili moji možje usmrčeni pred mojimi očmi.
Sam sem bil tisti, ki sem se odločil, da kljubujem Balisariusu..
Ne mine dan, ne da bi pomislil na tiste, ki so umrli zame.
Kako jih je moja kapitulacija izdala in obsodila na smrt.
Nikoli več.
Nikoli se ne bom predal.
To morate vedeti danes, preden se odločite, da mi boste jutri sledili.
Še nikoli nisem bil bitke, kot je ta, ki je pred nami.
Toda odraščal sem v podobnem kraju.
Ko so se pojavile ladje nad mojim svetom,
sem vprašal Starešine svojega plemena, kaj naj naredimo. Priklonili so se,
se predali in jim dali vse zaradi strahu pred bojem.
Rekli so: "Kaj lahko storimo proti moči Materinega sveta?"
Tiste, ki so bili prešibki ali prestari, pa so pobili.
Ostali smo bili poslani v delovna taborišča po vsem vesolju.
Družine so bile razklane.
Bilo je, kot da moje ljudstvo sploh nikoli ne bi obstajalo.
Moje taborišče je osvobodilo odporniško gibanje.
In našel sem novo družino, ki mi je pokazala drugačno pot.
Zato, ko napoči čas,
bom dal svoje življenje, da zaščitim to vas, če bo potrebno.
Pripravljen sem umreti za kraj, ki mu lahko rečem dom.
Kakšnega bolj dostojanstvenega konca si sploh lahko obetamo?
Prej sem imela življenje.
Dolgo pred …
Kakor izgleda.
Bili smo majhna ribiška vas.
Čete cesarstva so poklale vse in vsakogar.
Bili smo miroljubni ljudje.
Vendar ni bilo vedno tako.
Nekoč davno
smo bili vojno ljudstvo.
Nikoli prej nisem ubijala,
nikoli prelila krvi,
dokler nisem prelila svoje.
Moja bolečina se je spremenila v bes.
In moj bes se je spremenil v maščevanje.
Toda krvoločnost mojih prednikov je živela v starih rokavicah.
Moja kri jih je zbudila.
Pokazale so mi, kako se boriti.
In bila sem prerojena.
Toda od tistega dne
sem postala maščevalno bitje.
In ja …
Ubila jih bom.
Nihče si ne izbere staršev.
In moja sta slučajno bila kralj in kraljica.
Moj oče, kralj,
je vztrajal, da sam predstavi naše pogoje silam Materinega sveta.
In njihov odgovor je bil vrnitev njegovega trupla z obljubo invazije.
Mama mi je takrat rekla: "Fant ne postane moški,
dokler njegov oče ne umre.
Potem princ postane kralj."
Takrat sem zadnjič jokal.
Kmalu zatem je naše nebo zatemnila njihova ladja.
Moja mama je ostala iz časti.
Hotel sem ostati in jo zaščititi,
vendar je kraljica želela ohraniti krvno linijo in prestol.
Tistega dne sem izgubil mamo
in svoj svet.
Pretihotapljen sem bil s planeta,
skrit v begunskem transportu, namenjenem k bližnji zvezdi.
Pobegnil sem zaradi dolžnosti,
za ohranitev kraljestva in krvne linije, ki ne obstaja.
Bil sem prikrajšan za možnost, da jih branim.
Ampak nikoli več. Ko končamo tukaj,
se bom vrnil nazaj.
Domov.
Da se oddolžim za
napačno usmerjeno čast.
Kora …
Nič nismo slišali o tebi. Kakšna je tvoja zgodba?
Vojni otrok sem.
Disciplina vojaškega življenja mi je ustrezala.
Služila sem na ladji, podobni Kraljevemu pogledu.
Mislila sem, da sem našla družino.
Tako je bilo, dokler nisem prišla sem na Veldt.
Ta kraj me je naučil, kaj sta v resnici dom in družina.
Želiš povedati še kaj?
Ne.
Si prepričana?
Kakšna je izvirska voda? –Kaj?
Že nekaj dni se Titus pretvarja, da pije.
Ker ne želi pokazati, koliko mu je mar za prihajajočo bitko.
To je voda.
Stare zgodbe je težko opustiti. –Res jih je.
Prijatelji …
Lahko samo rečem
hvala, da ste prišli sem in nam dali upanje.
Hvala.
Ne vem, kaj bo z nami ob koncu jutrišnjega dne.
Upam samo, da potem vaša preteklost ne bo tako obremenjujoča.
Dobro povedano. Nazdravimo temu.
Vas je pripravljena.
Dobro. Ne glede na to, koliko jih pošljejo po žito,
jih bomo ustavili.
Z vso močjo na terenu, brez milosti,
nikomur, ki bo stopil sem, ne bo prizaneseno.
In potem?
Se bomo dogovorili za zamenjavo? Nas bodo poslušali?
Ja.
Če pa gre vse narobe, kar se nam lahko zgodi,
poskrbi, da bo ladja v uporabi in pripravljena za takojšnji odhod.
Bom.
Voda.
Resno, Titus?
General Titus sem.
Seveda. –Zate.
Živjo, James.
Zadnji, ki me je tako poklical,
je bil stari poveljnik Mechanicas Militariuma,
ko mi je umrl na rokah.
Žal mi je.
Je že v redu. Všeč mi je, kako zveni.
Zaradi tega čutim nekaj drugega kot brezup.
Veš …
Imam spomine na svet, ki ga nikoli ne bom videl,
zvestobo kralju, ki mu ne morem služiti
in ljubezen do otroka, ki ga ne morem rešiti.
Toda zvok tega imena, ko ga izgovoriš,
me spominja, čeprav megleno,
zakaj sploh obstajam.
Si zato rešil Sam? –Ne vem.
Vem samo, da je misel na to, da bo poškodovana,
odprla del mene, ki je bil zaprt.
Ti izbereš stran, James.
Ti in jaz sva si podobna, ustvarjena, da ubijava zanje.
Njihova nočna môra je, da se midva boriva skupaj.
Ne zato, ker nama je tako ukazano,
ampak zato, ker braniva nekaj, kar imava rada.
Moraš vedeti, da ne morete zmagati.
Vse je pripravljeno.
Dreadnought.
Zaključite! Končajte!
Pohitite!
Dokončajte svoje delo! Zavzemite svoje položaje!
Pokrijte vse!
To so nove formacije.
Tam je žito.
Pospravili so ga ob zgradbe, da jih ne moremo uničiti.
Tam in tam pa so ga zložili kot zaščitni zid za streljanje.
Pametno.
Vsekakor niso kmečki načrti.
General Titus očitno še ni izgubil svoje bistroumnosti.
Poglejte tukaj.
Termalne kamere prikazujejo skupine ljudi v Dolgi hiši na skrajnem koncu vasi.
Nedvomno so to ženske in otroci.
Dobro. Po svojih najboljših močeh se bomo poskušali izogniti bitki v vasi.
Ko se bom pogajal, bomo poslali Krypteio, da odpelje ženske in otroke.
Izkrcamo majhno oklepno enoto.
Ne bomo je potrebovali, ko bodo videli rezila na grlih svojih najranljivejših.
Potem pa bomo videli, koliko se še želijo boriti.
Vsi noter!
Pridite, gremo. –Pojdite. Hitreje!
Pojdite noter. Hitro!
Nobene vaške dobrodošlice?
Kje je moj topel objem?
Nisem še dobil obljubljenega piva.
Arthelais.
Kaj poskušamo doseči tu?
Enako kot zadnjič, ko sva se videla.
Ubila te bom.
Ja.
Kakšna čast je bila to!
Brazgotina. Od Povzročevalke brazgotin osebno.
Ni nam treba prelivati krvi.
Ponujam ti možnost, da se izognemo pokolu.
Veš, kaj mi bo ponudil Balisarius, ko te spravim na kolena pred njim?
Predvidevam, da želiš sedež v senatu. –Zaslužim si ga.
Potem pa vzemi žito, ki ga tvoji možje potrebujejo na poti nazaj v Materin svet.
Nič več, nič manj.
Vaščane pustiš nepoškodovane.
Balisariusu boš sporočil, da so bojevniki pobegnili.
In jaz naj odidem praznih rok?
Brez ničesar?
Obdržal boš svoje življenje.
Izbira je tvoja.
Sramota in ponižanje ali tvoja odsekana glava.
Ladja bo tvoj grob.
Tvoje družine, cel Materin svet bo izvedel, da so te umorili kmetje Veldta.
Moje poslanstvo je prinesti slavo Materinemu svetu.
Nameravam jo uresničiti.
Kaj me pri tem najbolj zabava?
Da misliš, da imaš pogajalsko moč? Ker je nimaš.
Vem, da skrivate svoje ženske in otroke.
Vaš načrt že zdaj propada.
Razen, če je mogoče skleniti drugačen dogovor.
Lahko vzamem žito, ki ste ga ponudili.
Lahko naredim to, kar si zahtevala, in pustim vaščanom živeti.
Vendar ima to svojo ceno.
In ta cena si ti.
Seveda bi Imperij cenil vsakogar iz tvoje čete,
toda tista, ki si jo spoštovani regent nedvomno najbolj želi, si ti.
Arthelais osebno.
Tukaj je torej tvoja izbira.
Arthelais, predaj se mi.
Potem bom pustil vaščane živeti.
Če pa zavrneš, bodo tiste, ki so tej vasi najbolj dragoceni,
starešine in otroke,
ki se trenutno skrivajo v Dolgi hiši, umorili moji možje, ki so na poti tja.
Ali ni v tej lepi stavbi preteklo že dovolj krvi?
Si res pripravljena dopustiti, da se to nadaljuje zaradi tebe?
Čas je, Arthelais.
Kaj?
Kora …
Kora, kaj počneš?
Sem si mislil.
Pojdi in se poslovi od svojega prijatelja.
Tvoj oče te čaka.
Kora, poglej me.
Kaj se dogaja?
Žal mi je.
Ne morem dovoliti, da ta vas umre zame.
Vem, kaj delam. –Laže ti.
Spusti me! –Ne!
Ne …
Ne!
–Pridi.
Gremo!
Pridi, Kora! Moraš priti do ladje.
Pridi. Ti si naša edina priložnost.
Greva.
Gor!
Vstani, vojak! –Ne morem.
Gremo!
Naravnost v sprednji del!
AA-77, takoj morate stran od tam! –Vzleteti moramo!
Pripravi glavno orožje.
Prekleto.
Pojdi! –Gremo!
Počakajte!
Poglejte na desno!
Pripravljeno! Pojdi!
Gremo!
Primi se.
Tam!
Pridružila se bova formaciji.
Na moj znak spusti dim. –Mojbog!
Si prepričana, Kora?
Zdaj. Začni.
Pristajalna ploščad … –Ladja je poškodovana.
Utrpeli smo poškodbe.
Instrumenti se ne odzivajo.
Predajam nadzor.
Imamo te, vojakinja. Namestili vas bomo v glavni hangar
za vzdrževanje in zdravstveno nego.
Napočil je čas za vse, kar imate radi.
Za vaš dom.
Zaščitite drug drugega in ne pokažite usmiljenja.
Za Sindri!
Ne moremo pustiti, da Titus in drugi opravijo vse delo.
Ste pripravljeni? –Boriti se in umreti!
Prepustite umiranje sovražniku!
Admiral, do tega trenutka bi morala Krypteia že zajeti ženske in otroke.
Še vedno čakamo na informacije, gospod.
Ponesrečenec v skladišču!
Me slišiš? Si v redu?
Poskušal te bom premakniti.
Držim te. V redu bo.
V redu je. Vse bo še dobro. –Dva poškodovana, neodzivna!
Prinesite nosila!
Dvignite ju. V redu, primi ga.
Primi ga za ramo. Jaz bom prijel noge.
Dvigni roko.
V redu, gremo. Sporočil bom naprej.
Poškodbe od šrapnela, pehotnik ima vidno manjšo strelno rano.
Dve minuti stran. Vizualni pregled dvigala.
Gremo.
Ne.
V redu je.
Izkazal si se.
Ja.
Pomagaj mi sneti čelado. Podpri mu vrat.
Čudno. Ne vidim nobene poškodbe. –Kaj pa drugi? Stabilen?
Utrip je povišan. Tudi ne vidim nobenih poškodb, ampak nekaj krvi.
Mogoče pod oklepom. –Odstrani podkapo. Spodaj je rana.
Preverjam utrip.
Srčni utrip je zelo nizek.
Počakaj, to ni …
Daj mi naboje. –Naboji. –Počakaj.
Pojdi nazaj na ladjo in jo zaženi. Morava biti hitra, preden eksplodira.
V redu.
Čakal te bom.
Tamle je dvigalo. –Razumem. Pohiti.
Vse osebje, bodite pozorni.
Razumem. Ciljam …
Opozorilo pred vsiljivci. Ponavljam: imamo vsiljivce.
Poslal bom okrepitve. Kakšni so in koliko jih je?
Odjeknili so streli. Možje so poškodovani.
Pravim vam, da gre za žensko …
Kaj? Kaj se dogaja?
Imamo situacijo v strojnici.
Sporočil je, da se je na ladjo infiltrirala ženska.
Arthelais.
Arthelais je na ladji.
To je nemogoče. –Ne, ona je.
Prišla je k nam.
To je popolno. Obvestite vse sektorje. Enkrat za vselej jo ujemite.
In Cassius …
Lahko streljaš na vas.
Žito, gospod.
Zdaj ne potrebujemo žita.
Povzročevalka brazgotin je prišla k nam.
Ampak imamo može na terenu.
Ja, tako bo manj lačnih ust.
Ko ujamemo Povzročevalko brazgotin, se bomo vrnili neposredno na Materin svet
in potem ne bomo več potrebovali žita.
Uničite ga.
Slišali ste admirala. Napolnite topove.
Glavno orožje.
Ja, gospod. –Ciljajte na vas.
Napolnite topove. –Takoj, gospod.
Imamo ukaz, da ciljamo na površje.
Izgubili smo stik s strojnico. –Kje je ona? –Iščemo, gospod.
Je med tretjim in četrtim podnivojem. –Povejte mi, kaj za vraga se dogaja!
Vse varnostno osebje v strojnico.
Takoj potrebujem informacije!
Gospod …
Poročnik. Gospod.
Vsi poveljniki prijavite svoje osebje na poveljniški most.
Naprej! –Gremo!
Ne!
Grem! –Hitro!
Ali so te zadeli? Si v redu? Vstani.
Mislil sem, da želim umreti v vojni.
V boju za nekaj.
Verjetno sem se zmotil.
Sploh si ne želim umreti.
Ampak, če moram …
Skupaj.
Greva!
Kora. Kora, kje si?
Motor teče. Čakam te. Čas se izteka.
Skoraj sem že pri tebi. –Dobro.
Osebje, bodite previdni. Na ladji imamo ubežnika.
Arthelais.
Moral bi se ti zahvaliti, da nisi sprejela ponudbe o predaji.
Veliko bolje bo, če te ubijem v boju.
Izkazala si se, ker si uspela priti tako daleč.
Precej bolje, kot sem pričakoval.
Precej bolje, kot je bilo pričakovati od skupine prekletih kmetov.
Ja.
Tarča na vidiku.
Namerili smo na vas. –Potrjeno.
Gospod!
Kaj?
Orožje je napolnjeno in pripravljeno za streljanje.
O, ne.
Streljajte!
To je Kora!
Ustavite jo.
Ne! Ne!
Kora!
Pridi sem.
Odpri oči!
Poglej me!
Pridi.
Daj že.
Hej, pridi sem.
Vstani.
Počakaj. V redu.
Me slišiš? Ostani buden.
Ostani buden. Ostani z mano.
Zakaj ne morem imeti tega?
Ostani z mano. Prosim. –V redu je.
Poglej, kaj si naredila.
Rešila si nas.
Vse nas.
Hej …
Ljubim te.
Prosim …
–Vem, kaj si.
In zaradi tega te ljubim.
Prosim …
Poglej!
V formacijo za mano! –Razumem, poveljnica.
Ciljajte na dostavne ladje! –Ja, poveljnica.
Črnogorska eskadrilja, sestrelite bojna letala.
Titus! Ja!
Ja!
Poglej, to je Devra Krvavosekirna in celotna flota upornikov.
Res je konec.
Ne.
Ljubim te. Ljubim te.
Prišli so iz drugih svetov, da bi se borili za nas.
Da bi umrli za nas.
Naj najdejo svoj mir.
Častimo jih na edini način, ki ga poznamo.
S spominjanjem njihovih imen,
ko bomo naslednjič spravljali žetev.
Naslednjo sezono in sto naslednjih sezon.
In s tem, da bomo preživeli.
Da bomo preživeli.
Vsi, počastite padle.
Častite mojega brata in njegov pogum.
Ne govorite o meni, ko govorite o časti in pogumu.
Lagala sem vam. Vsem vam.
Titus …
Vem, otrok.
Vem.
Veš, da sem Arthelais? Posvojena hči regenta Balisariusa?
In morilka princese Isse?
Poznam tvoje ime, ja.
Vendar nisi njena morilka,
saj je princesa še vedno živa.
Si mislila, da jo je moč tako zlahka ubiti?
Ne. Ona je več kot smrt.
Kaj naj naredim?
Zdaj imaš razlog, kajne? Da jo poiščeš in se boriš.
Če se odločiš za boj,
ti bom stala ob strani.
Mi vsi.
In jaz tudi.
Če lahko kako pomagam …
Tudi jaz imam to.
Se želiš boriti z nami, robot? Nam pomagati najti princeso?
Če je res, kar praviš, in je princesa še živa,
potem nimam izbire.
Služim kraljevi družini. Moja čast je, da se borim.
Da jo poiščemo in se borimo.
Prevod: Marinko