OFFICIELLT UTTALANDE AV REPUBLIKENS PRESIDENT
Invånare i Frankrike, kära landsmän.
Det är med tungt hjärta jag idag avslutar min tid på presidentposten.
Jag hade gärna suttit en tredje period, men det är tydligen "odemokratiskt".
Ja ja.
Har de här två mandatperioderna varit en fullständig succé? Nej.
Har jag begått misstag? Ja.
Min affär med Magalie var ett olyckligt missförstånd.
Har jag ljugit för er?
Ja, men nog är det viktigare att jag erkände till slut,
när Magalie gick till pressen med bevisen hon hade sparat.
Kära landsmän, jag avslutar med ett budskap om broderskap.
Alla Frankrikes problem orsakas inte av invandrare.
Inte alla.
Några av dem är till och med en tillgång för landet,
precis som min efterträdare, vår nya president Stéphane Blé.
Han är sannerligen fransman.
Men han är svart, och det gläder mig.
Han är en livfull man med heder och integritet.
Jag vet att han kommer att leda landet på ett bra sätt med sin tropiska värme.
Jag ska vara president för vita, svarta, hipsters, kvinnor, beslöjade kvinnor,
ligister, kortväxta, rödhåriga.
Jag ska vara en fri president som aldrig ger upp eller överger nån.
Varken i stan, på landsbygden eller i kolonierna.
Jag ska implementera mitt huvudlöfte: Ät bra, ät gratis.
Länge leve Frankrike. Leve republiken.
Salaam, shalom, vi ses!
Alla tillsammans.
Ja.
PRESIDENTENS ARBETSRUM
Var inte jag den första svarta här?
-Skulle inte du komma imorgon? -Jo.
Vi ville bara repetera.
Stéphane Blé, president.
-Sorona. Trevligt att träffas. -Detsamma.
-Hej. Herr president. -Hej.
-Som säkerhetsansvarig… -Med.
-Ursäkta?
Medansvarig.
Visst. Vi måste sätta lite fart.
Installationen är snart och säkerhetsplanerna måste…
Vi borde avsätta tid för att jobba med ditt tal.
Här är det första utkastet.
Yasmine, får jag prata med dig?
Att memorera tal är inte riktigt min grej.
Jag tror på hiphopens kraft.
Om jag kör lite freestyle på ceremonin,
så kommer alla att älska det.
-Nej. -Jag skriver historia.
Ingen improvisation eller freestyle. Du ska läsa talet.
Och håll det kort.
Ju mindre utsatt du är, desto bättre, med tanke på alla hot.
-Från vit makt-grupper? -Ja.
Mestadels, men inte bara.
Även från jihadister, preppers, rojalister och djurrättsaktivister.
Från alla håll. Det saknar motstycke.
Men du är van vid att hantera sånt, va?
Ja, absolut.
Men när du blev vald
slutade den förra säkerhetschefen och hans underställda.
-Hela teamet. -Är du ny?
Ja. Precis som ni. Vi får lära oss tillsammans.
Snarare dö tillsammans. Jag sa ju att jag måste bära vapen.
-Glöm det. -Inte utan licens.
Ett paket till presidenten.
Godkänt av bombgruppen.
Det är en banan.
Det är nåt i den.
Fan, de har verkligen gjort sig besvär.
"Åk tillbaka till Kongo, käka bananer
och sjung med La Compagnie Créole, din smutsiga apa."
Det är apljud.
Du har rätt.
Det är uppenbarligen ett hot mot dig.
Folk jämför ofta svarta med apor, vilket är fel.
Vi kan alltid ha en fjärrinstallation via Zoom.
Nej, vi är från gatan.
-Ingen skrämmer oss. -Precis.
Jag ska vara där i egen hög person.
-De är ändå amatörer. -Varför tror du det?
La Compagnie Créole och Kongo. Det är vitt skilda saker.
Det är lugnt. Det här fixar vi.
RÄTT MAN PÅ RÄTT PLATS
Stéphane Blé flyttar in på Élyséepalatset om 24 timmar.
Det är ett kliv ut i det okända.
Eller ett kliv ut i avgrunden,
för "ät bra, ät gratis" är en bra tanke, men det går inte att finansiera.
Ingen vet vad hans politiska agenda är.
Men en sak är säker: Vid parlamentsvalet lär nederlaget bli totalt.
Han blev vald, men röstdeltagandet var rekordlågt.
Han har mindre än två månader på sig att övertyga fransmännen.
Vilken hets. Kan vi inte njuta av segern istället?
Inte än. Utan majoritet i underhuset kan du glömma "ät bra, ät gratis".
Nej, det åtminstone ska jag få igenom.
Visst, men då måste vi hitta stöd och en premiärminister med ett parti.
-Alternativen är få. Antingen Andréï… -Är du galen?
Aldrig i livet. Han har för många lik i garderoben.
Jag håller med. Då återstår Corinne Douanier.
Rocky Balboa och Apollo Creed samarbetar inte.
Jo, i Rocky 3.
Bra poäng. Ring henne och fråga.
Hon har ingen telefon. Därför åker vi dit nu.
Wow.
Du är skicklig.
Du har huvudet på skaft
bakom det där tyget.
Och det är ju bara ett tygstycke, trots allt.
Jag måste fixa en grej i orten först.
Va? Nej, det hinner vi inte med.
Jo. Jag är president. Jag gör som jag vill. Chilla.
Ska du byta om?
-Ska du ha slips? -Har du en premiärminister?
Läget, syster? Alhamdulillah.
Låt henne prata.
-Jag följer rutinerna. -Det är lugnt.
Hallå där. Ursäkta mig. Jag pratar med Stéphane.
-As-salamu alaykum. -Det är jag.
-Hädare. -Lägg av.
Låt mig ingå i teamet igen. Jag har förändrats.
Jag är inte densamma längre.
Jag har varit i Västindien och jobbat med mig själv.
Det har gått två veckor.
En del förändras snabbt, precis som en del läser snabbt.
Det är sant. Vet du vad mitt folk säger?
Det betyder att vi är två floder som följer olika vägar,
men hamnar i samma hav.
Tillsammans i samma riktning. Du och jag. Snälla.
-Sluta. De filmar. -Vi går inte i samma riktning.
-Vi behöver varandra. -Hör på…
Jag behöver dig inte.
-Ta bort honom härifrån. -Kom.
Det där var inte islamofobi, okej? Han är från Västindien.
Jag har blandat ursprung, din rasist! Västindiefob!
-Släpp mig! -Sluta nu!
Släpp mig!
Håll dig lugn.
Hallå!
Släpp! Jag kan inte andas!
Där har vi det.
Titta vilken volym och tillväxt. Jäklar.
Ursäkta mig en stund.
Hej.
Ursäkta du oss lite?
Visst.
Kan du gå lite längre bort?
Området är säkrat.
-Du har ingen öronsnäcka. -Jag övar bara.
-Kommer du på installationen? -Jag har redan sagt nej.
Om du tänker på Lamine, så är det lugnt.
Han kan göra sin samhällstjänst i palatsets kök.
Vad bra, men det är inget för mig.
Mitt liv var bra som det var. Det var fridfullt. Nu är det bara rörigt.
Inget kommer att förändras.
Allt blir som förut. Lugnt och bra. Jag lovar.
Backa!
Okej, kanske inte lugnt, men då har vi åtminstone varann.
Vi har inte bildat vår familj än,
men jag saknar dig verkligen, Marion.
Du måste komma på installationen. Vi vet inte hur lång tid han har kvar.
Har du inte hört om det? Vi vet inte hur länge vi kan hindra…
Det räcker så.
Han överdriver lite, men vi fick en banan med en kula i.
-En lokal sedvänja. -Normalt.
Du är president. Det var det du ville. Jag ville inte bli rikets första dam.
-Det var inget jag ville, så lycka till. -Vänta.
Gå och visa upp dig. Seså.
Seså, Stéphane.
FÖR VÅR FRAMTID
Fiende i huset.
-Otroligt. -Du är inte välkommen!
Jean-Carole, vi har inga fiender, bara meningsmotståndare.
Hej, Stéphane.
-Har nån ett "E"? -Här.
Vi återvinner våra affischer inför parlamentsvalet.
Det är hållbart, men vi har brist på "V", "G" och "A". Men så är det.
På tal om valet… Vill du göra gemensam sak?
-Bli premiärminister? -Ministerska.
-Premiärminister. -Ministerska.
-Det är samma sak. -Ja, men ändå.
Andra alternativet är extremhögern.
Jag tackar inte nej, men jag har mina villkor.
Det blir adjö till kärnkraft.
Vi måste halvera flygtrafiken och införa tillstånd för fler än två barn.
Annars skaffar folk ett, två, tre…
Jag håller helt med.
Jag vill bara få igenom min "ät bra, ät gratis"-reform.
Lärarna i förorten ska ha bättre betalt.
-Fler sociala insatser. -Det låter bra.
Annars kan du göra som du vill. Kommer du imorgon?
Tyvärr. Kan du byta datum?
Nej, det…
-Okej, jag kommer. -Corinne! Det är min brutta!
Du kan inte säga så längre. Det är slut med sånt.
Jag är inte din egendom.
-Det är bara ett talesätt. -Ett skitdåligt talesätt.
-Okej. -Du måste sluta.
-Okej. -Om du vill kan du säga "min kuk".
Har du opererat dig där nere?
Nej, du kan prata om din egen kuk.
-Jaha! Du skrämde mig. -Varför blev du rädd?
Skulle det vara skrämmande om jag transitionerade?
-Nej. -Svara ärligt.
Det är en stor dag för president Blé.
En lokal ungdomsarbetare från en mångfacetterad bakgrund,
helt okänd för tre månader sen,
har överträffat alla förväntningar.
Idag blir han Frankrikes 26:e president.
Men han står inför många utmaningar.
Vad har han för mål? Ska han få igenom "ät bra, ät gratis"-reformen?
Kan han vinna parlamentsvalet utan ett politiskt parti?
Och viktigast av allt… Kommer han att överleva?
Varför springer du bredvid bilen?
-Va? -Varför springer du bredvid bilen?
Jag gör bara mitt jobb. Terroristerna är ute efter dig.
Bra. Nu vet de vilken bil jag sitter i.
Fan, han har en poäng.
Herr president, hitåt!
Titta hitåt!
-Titta hitåt! -Hitåt, herr president!
Hitåt!
Herr president!
Välkommen, herr president.
Okej, du kör alltså med ledig klädsel.
Jag är bara mig själv. Från gatan. Det är lugnt.
Visst. Det är fett.
Ett leende, tack.
Ortensnack.
Titta hitåt!
-Kan vi gå in nu? -Javisst.
Men du är inte mycket säkrare där inne.
Le lite, bjässen.
-Hitåt! -Slappna av.
-Jag försöker. -Oroa dig inte.
Och så ditåt. Ditåt.
Ett leende, herr president.
-Ska vi gå, då? -Ja.
-Jean-Pierre. -Hej.
Han är en legend här.
-Ja. -Härligt.
Var kommer du ifrån?
Mali? Senegal? Gabon?
Jag är från Chambéry, herr president.
Jaha. Då så…
Han spelade "Premier Gaou" med Magic System för mig. Han är bra.
Jag ska visa dig runt.
Ja, Michel. Medan de två herrarna diskuterar landets framtid
ska vi blicka tillbaka till det historiska ögonblicket nyss.
Vår blivande svarta president vars klädstil har fått många att…
Jag tittade på det där.
Hej.
-Jag ska fläta håret. -Nej, jag…
-Inte du. Ut. -Snälla, en minut bara.
Jag vet redan vad du vill.
Du vill ta med mig på installationen så att Stéphane tar dig tillbaka.
Det var mitt i prick.
-Genialt. -Ja. Helt otroligt.
Ubern väntar utanför. Häng med.
-Vi har inte tid att… -Sluta.
Glöm det. Palatset är inget för mig. Sluta tjata.
Så reagerar bara en fegis.
-Ursäkta? -Du är en fegis.
-Jaså? -Ja.
Ursäkta, men din man är på Élyséepalatset och försöker åstadkomma nåt unikt.
Han kämpar för sina värderingar. Det han gör är betydelsefullt.
Glöm inte var ni kommer ifrån. Ni kommer härifrån.
En flod av skit rinner förbi här.
Det är en kloak med skit och råttor.
-Missbildade barn… -Det räcker.
-Sällsynta sjukdomar som bara finns här! -Jag fattar. Okej.
Ni kommer från botten men nu kan ni förändra saker högst upp.
Élyséepalatset, för fan!
-Okej. -Lyssna på mig. Jag svär…
Din man gör skillnad.
Och du står här och flätar folks hår.
Hon kommer inte ens passa i det. Titta på henne.
Flätor? Allvarligt?
Du kan bli den första svarta kvinnan i Élyséepalatset.
Utan att bli städerska. Det är stort.
Fundera på det.
Fin utsikt mot trädgården. Det är söderläge, så…
Men hörru! Nej…
Vad är det?
Du får brevbomber. Och dödshot.
Ändå dricker du ett glas vatten hipp som happ.
Det kan vara förgiftat.
Jag drack inget.
Eller jo, men…
…jag spottade ut det sen.
-Okej. -Typ så här.
Okej, jag fattar. Tjusigt. Fin symbolik.
Bra där. Verkligen. Du tar dig till Élysée och spottar.
Spottar på Frankrike. "Marianne, din smutsiga hora."
Nej, jag låtsades bara dricka.
Så jag låtsades spotta ut det. En gammal tai chi-teknik.
Glaset är tomt.
-Har du nåt att skriva koderna på? -Koderna?
Redo?
Deg,
understreck…
…nio, fyra
hak, sju, sju.
Är det kärnvapenkoderna?
Nej, wifi-lösenordet.
-Kärnvapenkoderna… -Ja.
-De finns inte. -Okej.
-Det är en myt. -Absolut.
Jaha…
-Vill du ha en? -Nej, tack.
Vänta. Säg inte att det är droger.
Är det CBD?
-Jag förstår inte vitsen med det. -Det gör en inte hög.
Precis. Vad är poängen?
Det är starka grejer. Det var nog allt.
Lycka till, då. Jag drar.
Du kan inte bara gå. Har du inga tips eller råd?
-Råd? -Ja.
Vad ska jag säga?
Just det. Förlåt. Det finns en viktig sak.
Nåt du verkligen måste se upp med.
Ja, jag vet.
Terrorism, araber och sånt.
Nej, mat.
Vi äter oavbrutet. Och vi kan inte ha en fet president.
Se på mig.
Nej, det är bara skjortan som luras.
Känn efter själv. Jag är stenhård. Kom igen.
Slå mig. Pang! Gör det bara!
Jag tänker inte slå dig.
Slå till bara! Vadå? Har du inte stake nog?
Kom igen, för fan.
Herregud.
-Vänta. -Herr president…
-Gick det bra? -Ja.
Säkert?
Ja.
Alltså…
Sallad, sallad, sallad.
-Är du okej? -Ja.
Du ska byta om, va?
-Du kan inte bli insvuren så där. -Nej, det är lugnt. Jag tog med ombyte.
-Det blir grymt. Inga problem. -Okej. Bra.
Mina damer och herrar, republikens president!
Där är han.
Det är min son!
Min son!
Hej, allihopa.
Jag ska gå rakt på sak. Jag är inte den som pladdrar på.
Vi går rakt på sak.
Jag vet att förväntningarna är höga,
i stan, på landsbygden, i förorten och i kolonierna.
Jag vill inte göra nån besviken.
Jag vet vad media säger.
"Stéphane Blé har ingen politisk agenda." De har inte helt fel.
-Men jag har en plan. -Åh, nej.
Alla fransmän ska vakna varje dag och känna att Frankrike finns där för dem.
Det ska finnas jämlikhet, rättvisa och hälsovård åt alla.
Min agenda är att alla ska må bra.
Min agenda är att göra Frankrike mleh.
Vad tusan är det?
Är det franska?
Göra Frankrike Blé?
Nej, inte Blé, utan mleh.
Det är arabiska. Mleh betyder toppen, schyst, chill.
Och det är min agenda.
För att uppnå det behöver jag er alla,
inklusive en utmärkt premiärministerska
som är här idag: Corinne Douanier.
Bravo!
Lite mer jubel åt Corinne Douanier!
Pinsamt.
Okej, bra vibbar. Det är fel tillfälle.
Vi går vidare.
Bra idé.
Framåt, I barn av samma fäder
Vår äras dag
Sin gryning har
Herr president, vi utser dig till stormästare i Hederslegionens orden.
Och reser upp sitt blodiga standar
Vad gör du?
Och reser upp sitt blodiga standar…
-Du ska inte bära det. -Lugn, jag testar bara.
…från fjärran lystrar
Till soldateskens hemska larm
Som smyger skonlöst vid vår barm
Att strypa mödrar, vif och systrar!
-Grattis. -Tack.
Tack så mycket.
Okej. Jag flyttar in på palatset.
-Men jag är ingen trofé. -Självklart.
-Läget för svarta måste förändras. -Helt klart.
Jag vill fokusera på verkliga problem, som skadestånd till kolonierna.
-Du har helt rätt. -Okej.
Vi kan prata om det i sängen.
Nej, inte i sängen. Jag vill ha eget sovrum.
Så stort är det inte.
Det är över tusen kvadratmeter, så det går nog.
Mycket är tomyta.
Vänta. Keila ringer. Hallå.
Vi är på Élyséepalatset! Allvarligt.
Hört talas om samtycke?
Du sa att du inte tackar nej.
Det är inte att tacka ja.
Men jag tackar ja.
På ett villkor. Du leder, men jag styr. Socialistiskt, grönt och feministiskt.
Vi ska göra Frankrike mleh.
-Ja. -Då så.
Okej.
Men nu måste jag kissa. Det är kris.
Är Marianne fortfarande en hora?
Det är stressen.
Allt väl, herr president?
Menar du allvar?
Jag nitade honom. Pang! Och så pang, pang!
Det stoppade mig inte. De vet inte att jag är från gatan.
Huvudsaken är att du lever.
Vi får tysta ner överfallet.
Nomineringen av Douanier gick hem och vi har gått upp i opinionsmätningarna.
-En president som kan slåss är nåt bra. -Nej. Vi är inte på gatan nu, okej?
Vi måste tysta ner det.
-Jag håller med. Vi tänker positivt. -Tack.
Och jag beklagar.
Det var en blunder från vår sida, men vi ska haffa hans kumpan.
Vadå, kumpan?
Han tog sig inte in ensam. Nån på palatset måste ha hjälpt honom.
Nån mitt ibland oss.
Jag anklagar ingen, men nu är det personligt.
-Tack, Alice. -Visst.
-God natt. -Hej då.
God natt, Stéphane. Du är i säkerhet nu. Det borde du vara.
Vi jobbar på ministermötet imorgon.
Vila lite. Sysselsätt dig med nåt.
-Hej då. -Hej då. Ska alla gå? Okej.
Jag är ensam.
-Ja, herr president? -Hej…
Har ni nåt enkelt? Typ gyros, en club sandwich eller kycklingnuggets?
Vi har pocherad ungtupp med ostronskivlingssås.
-Med vad? -Ostronskivlingssås.
-Det får vara. God natt. -God natt, herr president.
-Har du tid? -Var har du varit? Jag blev nästan dödad.
Vi har ett problem.
Efter ditt tal hade jag ögonen öppna efter terrorister.
Total koll, 360 grader.
Sen såg jag en udda typ.
Riktiga nazistvibbar, du vet. Med ett jättehuvud.
Så vad gjorde jag?
Jag ingrep. Nacklås, armlås, fullständig neutralisering.
Han fick sig en omgång. Han är där inne.
Vem är han?
Han pratade nåt konstigt språk.
-Jag slog upp det. Det är norska. -Varför pratar han norska?
-Han är Norges ambassadör. -Vad fan?
Gör du så här på min första dag? Det här ger fängelse.
Vi löser det.
Fan också…
Undertexter: Love Waurio