Reggel hét óra van, a France Intert hallgatják.
Éric Andréï, köszönjük, hogy eljött!
Mit gondol, jó francia elnök lenne Stéphane Blé?
Bár barátok vagyunk, mégsem tudom támogatni őt.
Ellenben Corinne Douanier…
Ő olyan nő, aki… Ő a jobb választás.
Ő alkalmasabb.
Mr. Blé!
Tudja, hol van Lamine Touré?
- Ismeri a kómába esett férfit? - Így is nyerhet?
Semmit sem tudok erről.
De demokráciában létezik az ártatlanság vélelmének elve,
ami érvényes minden korábbi elnökre, de Lamine Touréra is,
aki nem büntetett előéletű.
Tehát ismeri?
- Nem. - De most mondta.
- Nem nyilatkozunk. - Mr. Blé? Kérem!
Ne beszélj Lamine-ról! Csak bajt hoz ránk. Nem ismerjük.
- Andréï intézte. - A kezed!
Ez Andréï műve.
- Elé tedd! - Csapdát állított.
Letojom. Kérem!
AZ ELNÖKJELÖLT
RENDŐRSÉG
Látszik rajta, hogy sáros.
Nincs ellene semmim.
Nem tartóztathatok le egy elnökjelöltet, mert csúnya.
Tudod, rosszak a törvények.
- Nem nyomoztad le a kölyök telefonját? - A bírói engedélyre várok.
- Szóval még eltart egy darabig. - Igen.
Mondd csak,
nem az építési engedélyre vársz a házadhoz?
Úgy hiszem, azt én intézem.
Sajnos az is eltart egy darabig, Pierrot.
Vis maior helyzet állt elő.
Te aztán…
Tessék!
Tíz perc és megkapod a választ.
- Mi lesz az építési engedéllyel? - Ledózeroltatom az óvodát.
Medencét és télikertet is építhetsz.
Van esetleg kérdés?
Te ott!
Mit gondolsz az európai törvények dominanciájáról
a francia törvényekkel szemben?
Ezek zsenik?
Ilyen ez az új generáció. Mondtam, hogy az óvodába menjünk.
Marion keres. Sürgősnek tűnik.
Azonnal jövök, gyerekek.
Tessék? Most mi történik?
Stéphane?
Halló? Mi a baj?
Nyüzsögnek itt a rendőrök. Beköptek minket.
Felnyomtak.
Teljesen körülvettek minket.
Picsába! Miért hallgattam rád?
- Ez őrület! Feladjuk magunkat. - Oké.
Ne mozduljatok, megyek!
Rendőrség! Kinyitni!
Lamine, menj fel és bújj el a fürdőszobában!
Marion hívott, pánikba esett. A rendőrség elment Lamine-ért.
Ez felesleges. Nincs itt senki. Vedd el a kezedet!
Tessék? Tudjátok, ki az a Lamine?
- Mesterkedtek valamiben? - Nem.
Dehogy. Én küldtem abba a házba Mariont és Mót.
Hogy elrejtsék.
Gondolkozz egy kicsit, Stéphane!
Minden lépésünket kamerák tucatjai figyelik.
Ha Lamine fel szeretné adni magát, megteheti Normandiában,
Poitou-ban, csak tegye jó messze innen!
De akkor Marionhoz közel tenné! Ezt én basztam el.
Elmegyek érte és visszahozom a gettóba.
Feladja magát és vége. Keressetek valamit Normandiában!
Ebéd a volt elítéltek klubjával.
Remek ötlet, hisz pont most sétált ki a rendőrségről.
Piknik a lisieux-i mecsetben. Vallásközi jelleggel.
- Tökéletes! - Picsába!
- Igen? - Egy mecset! Még jobb!
Tessék?
Az egységesítés szempontjából egy világibb dolog jobb lenne.
- Ne nézz így rám! - Hogy?
Milyen világi dolog?
Ne húzd össze a szemedet! Én is tudom.
- Akkor húzzuk össze! - Legyünk politikusok!
Bocsánat! Valami sajtos cucc? Vagy osztrigás?
Van sok… Vagy talán…
Szalámi! Mindenki kedvence.
Az aztán világi!
Nagyon francia.
Megvan! Palacsintafesztivál!
- Condé-sur-Noireau-ban. - Jó.
Nem tudom megemészteni.
Magánál van a szoba kulcsa?
Nincs, egy barátunké a ház.
Intézzük el!
Esküszöm, ha Marionhoz ér,
akkor elszabadul a pokol!
Az ajtóra értettem.
Gyerünk!
Hékás, mit csinálsz?
Túl közel állsz a zsanérokhoz.
Mit tanítanak nektek? A váll lapos részével.
A kulcslyukkal egy szinten. Aztán szaporán.
Csináld inkább úgy, ahogy szoktad!
Rajta!
Marion! Én vagyok az!
Na?
Lamine berezelt és elment, a telóját se vitte. A kamerák miatt itt ragadtam.
Egyedül van. Ez a mi hibánk.
Cserben hagytuk. Totál kivagyok.
- Mi? - Az én hibám.
- Elintézem. Ígérem. - Csak hagyj békén!
Nem unod még az ígérgetést?
Megígérted, hogy hagyod a választást, meg hogy megvéded Lamine-t.
Már fél órája a fesztiválon kéne lennünk.
Most meg miről van szó?
Kifogás kellett, hogy miért jövök ide.
Persze, a kampány a fontos.
Már csak én hiszek benne, mást nem érdekel.
Talán Lamine-t igen. Elnöki kegyelmet kap.
Meg tudod emészteni?
Nem. Hasmenésem lesz tőle.
A laktóz miatt lehet.
Igen, nálam is a laktóz kavar be.
- Le is álltam a tejtermékekkel. - Kajak?
Már csak szója…
Fiúk, ez most… Lamine! Rá koncentráljunk!
- A vasútállomás! - Hova mész?
- Mi? - Ne már!
A fesztiválra megyünk.
William és Mo majd elmennek érte az állomásra.
Visszacsempészik a gettóba, és majd elviszem a rendőrségre.
- Punktum. - Oké.
- Tessék! - Köszönöm, uram!
Isteni a száraz almaborunk.
Estére el kell fogynia.
Jól van, tessék! Igen?
Köszönöm! Egészség!
Richard, kell vaj!
Finom.
Elvégre házi készítésű.
- Minden az. - Szép munka!
Szeretet is van benne.
Polgármester asszony,
a falu neve, a Condé-sur-Noireau a rendőrséghez köthető?
Egyáltalán nem.
Két folyóról, a Druance-ról és a Noireau-ról kapta a nevét.
Értem.
- Az édeset vagy a sósat kedveli? - Egyiket sem.
Vagyis egyformán szeretem őket.
Most mindegyiket megkóstoljuk.
Egy kolbászos-camembert-es palacsintát Mr. Blének! Kezdje ezzel!
A zsír szépen bevonja a gyomrát, aztán kedvére lakmározhat. Higgye el!
- Kérhetnék inkább cukrosat? - Kár lenne kihagynia.
Ez a falu specialitása. Meglátja majd, mennyei.
Edd meg!
Baszki, ez de büdös!
A helyi camembert zamata. Teljesen normális.
Isteni.
Alkalmazkodó vagyok, mint a franciák.
- Ízlik neki. - Finom, ugye?
Ugye milyen jó?
Látszik rajta. Az ízlelőbimbói…
- Ez remek. - Még szép!
- Nagyon boldog. - Pompás!
Lamine!
Nincs itt. Pucoljunk!
- Lamine! - Baszd meg!
Ne ordíts már! Ennek semmi értelme. Menjünk!
- Hé! William! - Mi? Lamine?
- Jól vagy? - Igen.
Stéphane bevisz a rendőrségre, jó?
Nem, ha azt megteszi, nem választják meg.
Ő kért minket erre. Visszaviszünk.
A picsába, jönnek a zsaruk!
Adjatok pénzt jegyre!
Nyugi, csak beszélgetünk. Mosolyogjatok!
Adok 20 eurót,
de kérem majd a visszajárót és a blokkot!
Azt mondta, vigyünk vissza.
- Nem! - De.
- Igen. - El fog bukni!
- Stéphane erre kért. - Hé!
- Elég! - Üdv, uraim! Minden rendben van?
Igen, minden.
Bocsánat, tőlem kérdezték, hogy minden rendben van-e, ugye?
- Igen. - Tőlük miért nem?
Ez az, amire gondolok?
Látom, velem nagyon rendesek.
Minden rendben, mert én fehér bőrű vagyok, ellenben ők…
Kész őrület!
Elnézést, de ez undorító!
Hagyd már!
- Van vagy 50 árnyalata a feketének. - Uram!
- Rasszista! - Ne!
- Nyugalom! - Nyugodt vagyok.
Észre sem vettem, hogy feketék.
Ezt nem hiszem el. Nem látja, hogy fekete?
Totálisan fekete.
- William! - Kit hülyít?
- Mocskos rasszista! - Tessék?
Hadd állítsam meg! A sógornőm kongói.
Akkor mi a kongóiak kedvenc étele?
A pondu.
Megfogott. Igaza van.
- Na ugye! - Tényleg a pondu.
- Bizony. - Viszlát, uraim!
- Szép napot! - Babbal vagy…
- Babbal! - Igen, babbal!
Rizzsel és babbal! Szeretlek, Koffi Olomide!
Visszajössz velünk.
- Hé! Mo! - Engedj el!
Először is, nem Mo, hanem Maurice. Nem vagyunk barátok.
- De Mo… - Pedig lehetnénk barátok.
Mo!
ELNÖKVÁLASZTÁS: BLÉ TARTJA MAGÁT
Jól van.
Jean-Luc szerint nincs meg a srác.
Persze hogy nincs. A kurva Blénél van.
Bújtatja.
Zárjuk le a városba vezető utakat! Álljon rendőr minden sarkon!
- Hallja magát? - Mi?
Így is nyolc tárgyalás vár ránk.
Kész csoda lesz, ha megússzuk…
Jérôme, ha nem meri azt csinálni, amit kérek,
akkor keresek mást, akinek van vér a pucájában.
Rendben? Menjen!
Én meg egy jelöltet, aki nem idegbeteg.
Indíts háborút, amikor akarsz, fejezd be, amikor tudod.
- Machiavelli? - Mitterrand.
Elkapjuk Blét.
Ígérem.
De nem most, Éric.
Jól van.
Szerzek ügyvédet. Amíg meg nem érkezik, ne mondj semmit!
Minden rendben lesz.
Nincs miért szégyenkezned.
Bemehetünk?
- Menj csak vissza a központba! - Az kizárt. Gyere!
Mi értelme lenne?
- Elmagyarázom… - Nem magyarázol te el semmit.
Csak nyerd meg a választást!
Menők lennétek az Élysée-palotában.
Stéphane!
- Az Élysée konyháján találkozunk? - Még szép.
Köszi, Marion!
Beugrok a központba. Otthon találkozunk?
Nem.
Nem fogunk.
Bízott benned. Segíteni akart.
Szarban hagytad a választás miatt.
Egy kölyökkel nem bírsz, és te akarsz gondoskodni 67 millió franciáról?
Várjunk…
Nem várok, Stéphane. Már rád sem ismerek.
Megváltoztál.
Pedig azt mondtad, nem fogsz.
Egy ifjúságsegítőbe lettem szerelmes.
Nem egy politikusba.
Vannak jó politikusok. Ne legyünk előítéletesek!
JÓT EGYÉL, DE NE PÉNZÉRT!
Lamine Touré feladta magát a rendőrségen.
Remélem, elmondhatja a saját tényállását,
meghallgatják és tiszteletben tartják.
Vonakodott ezt megtenni,
mert már egy felnőttben sem bízik.
Túl sok ígéretünket szegtük meg. Főleg én.
Megígértem neki, hogy segítek és megvédem,
de cserben hagytam.
Mind cserben hagytuk.
Azért adta fel magát, mert jó gyerek.
Remélem, az igazságszolgáltatás teszi a dolgát,
és bebizonyítja, hogy joggal hitt benne.
Úgy gondolja, még van esélye, hogy megválasszák?
Fogalmam sincs.
Volt mondanivalóm.
Remélem, meghallották.
Annyit tudok mondani,
hogy szavazzanak.
- Bárkire. - De inkább Blére!
Ő fog nyerni.
Nincs több kérdés?
JÓT EGYÉL, DE NE PÉNZÉRT!
Itthon vagy, Marion?
Még nem öltöztél fel? Nyomás szavazni!
Gyerünk, készülődj!
Semmi értelme, anya.
Vége van. Vesztettem.
1956-ban születtem Nayou-ban, Elefántcsontparton.
Akkor még Franciaországhoz tartozott.
Tehát franciaként születtem, fiam.
Ahogy mindig is mondtam.
Amikor 1977-ben megérkeztem Párizsba,
logikusnak tűnt.
Mint amikor egy breton a fővárosba megy.
Pár évvel később megszülettél itt.
Szintén franciaként.
Függetlenül attól, elnök leszel-e, te már nyertél.
Hittél magadban. Tisztán és érthetően beszéltél.
Egész Franciaországban hallgattak rád.
Változást értél el.
Ez nagy teljesítmény.
Büszke vagyok rád, fiam.
Köszönöm, anya!
Marion már szavazott?
Nem, elhagyott.
Valamit be kell vallanom.
Sosem volt szimpatikus.
Nem bírom a mali nőket.
Ő szenegáli.
Egyre megy. Mind rosszak.
A nők akkor fedik fel valódi énjüket, amikor terhesek.
Marion nem terhes.
Nem volt beültetés.
Elszúrtam, mint mindig.
Higgy a Mindenhatóban!
Nagyszerűsége a szavazóurnákban fog testet ölteni.
Ámen!
Napi szinten találod ki ezeket?
A mennyből jön, én csak a közvetítő vagyok.
Gyere, fiam, menjünk!
Ma 46 millió francia ember járult a szavazóurnákhoz.
Estére olyan elnököt választ az ország,
amilyet korábban soha.
MINDEGY, CSAK SZABADKŐMŰVES NE LEGYEN
Ez igen.
Nem is rossz.
Láttad? Belgiumban Corinne vezet 51–49-re.
Svájcban még rosszabb, 58–42.
Írnál valami egyszerű beszédet?
„Tiszteletben tartom az eredményt. Gratulálok, Corinne!”
Ne fáradj! Láttam a felmérések eredményét.
Én szivárogtattam.
- Mi? - Igen.
A csapatommal törtük fel a fiókokat.
- Miattam csináltad? - Nem.
Meg akartuk kavarni a választást.
Sikerült is.
De mást is találtam.
A megbízható haverod
jól átvert minket.
Stéphane!
Mi bánt? A vereségen kívül.
- Sosem hittél benne. - Tessék?
Ne nézz hülyének! Végig a jobboldalnak dolgoztál.
Erre aztán nem számítottam. Megőrültél?
Komolyan beszélsz?
Figyelmen kívül kell hagynod a médiát meg az egész felhajtást.
Talán orosz szivárogtatásról van szó.
Most az egyszer tisztelnél engem?
Kihasználtál.
Az elején valóban nem hittem benne.
De aztán igen. Vissza kellett kapaszkodnom.
Muszáj volt. Baromira élveztem.
Már tudom, hogy sikerülhet.
Elég tapasztalatot gyűjtöttünk, hogy öt év múlva révbe érjünk.
- Megvan a terv, ígérem. - Egy rohadt kamugép vagy.
- Stéphane… - Kopj le!
Ne csináld már, Stéphane!
A picsába már, Stéphane…
Te…
Ez nem frankó.
Még pár percig lehet szavazni,
és habár nem terjeszthetünk pletykákat,
de a kampányközpontokba bepillantva
tiszta képet kaphatunk a végeredményről.
Győzni fogunk!
Corinne Douanier központjában a győzelem biztosnak tűnik.
- Köszönöm! - Zöldek mindenekelőtt!
Más a helyzet Stéphane Blé központjában.
Vegyük le a hangot!
Legyünk őszinték, vesztettünk.
De ugyanúgy jár a köszönet.
Pazar kis kampányt raktunk össze.
Olyan témákat érintettünk, amiket más nem.
Szóval először is köszönöm nektek!
Azt is szeretném leszögezni,
hogy kizárólag miattam veszítettünk.
De remélem, sikerült mozgalmat indítanunk.
Remélem,
az embereket érdekelni kezdte a politika.
- Most szórakoztok? - Rajta, mondd el!
Apáddal úgy döntöttünk, újra megpróbáljuk.
Hé! Miért tapsoltok?
A feromonok.
- Azoknak nem parancsolhatsz. - Ahogy mondod!
19:59 van.
Öt.
Négy.
Három.
Kettő.
Egy.
Nyolc óra van.
És…
Stéphane Blé nyerte a választást.
51,8%-ot kapott, míg Corinne Douanier 48,2%-ot.
Ez nem csupán meglepetés, kész politikai földcsuszamlás.
Megint egy férfi.
- Miből gondolod, hogy férfi? - Ne!
Megismétlem.
Stéphane Blé lett a francia elnök a szavazatok 51,8%-ával.
- Jézusom! - Adjunk rá hangot!
Úgy tűnik, az emberek hazudtak a közvélemény-kutatóknak,
és a szavazófülkében
inkább egy alkalmatlan férfira szavaztak,
mintsem egy nőre.
Ez…
Megdöbbentő.
STÉPHANE BLÉ VÁRATLAN GYŐZELME A KAMPÁNYKÖZPONTJA FELROBBANT
MINDANNYIUNK FRANCIAORSZÁGA
A franciák engem választottak meg elnöknek.
Ámen!
Illetve azok, akik regisztráltak a szavazásra.
Tehát csak azok, akik szavaztak.
Túlzás volt kivetíteni minden franciára. De így is sok ember.
Minden francia elnöke leszek. Senkit sem hanyagolok el.
Sem a városiakat, sem a vidékieket, sem a tengerentúliakat.
A fehérek, feketék és kínaiak elnöke is leszek.
Ázsiaiak.
Ne kerülj már most bajba, Stéphane!
Elnöke leszek a burzsujoknak, a bandatagoknak,
a fátyolt viselő nőknek, a törpéknek, a vörösöknek…
Nem semmi! Fekete elnökünk lesz!
A csaj jobb lett volna?
Stéphane?
Szabad elnök leszek, aki soha nem adja fel.
Az irányvonalam pedig az lesz: jót egyél, de ne pénzért!
Ámen!
Éljen soká Franciaország és a Köztársaság!
Némi fenntartással.
Szalem, salom, szevasztok!
És ahogy a hinduk mondják…
Nem tudom, mit mondanak, de számíthatnak rám.
Ahogy mindenki. Igen.
Bizony.
BAFFY TIEKOURA KONARÉ EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Fekete Márk