Klokken er 07.00. Du hører på France Inter. God morgen.
Éric Andréï, takk for at du kom.
Hva tenker du om Stéphane Blé som Frankrikes neste president?
Stéphane er en venn, men jeg kan ikke støtte ham.
Nei. Men Corinne Douanier…
Hun er en kvinne som… Hun er det beste valget.
Monsieur Blé.
-Vet du hvor Lamine Touré er? -Kjenner du mannen han la i koma?
-Tror du ennå du kan bli valgt? -Jeg vet ingenting om saken.
Men i demokratiet tror vi på prinsippet "uskyldig inntil det motsatte er bevist".
Om det gjelder presidenter, gjelder det også Lamine,
en ung gutt med rent rulleblad.
Kjenner du ham?
-Nei. -Du sa det nettopp.
-Ingen flere kommentarer. Unna. -Monsieur Blé?
Slutt å snakke om Lamine Touré. Vi kjenner ham ikke.
-Dette er Andréïs verk. -Bruk hånda.
-Ikke inni. Foran. -Det er Andréïs verk.
Jeg bryr meg ikke. Vær så snill.
RETT MANN PÅ RETT STED
POLITISTASJON
-Mannen ser skyldig ut. -Men jeg har ingenting på ham.
Vi kan ikke arrestere en presidentkandidat fordi han er stygg.
Det er fordi lovene er dårlig skrevet.
-Skulle dere ikke spore guttens mobil? -Jeg spurte dommeren. Det tar tid.
-Det tar tid. Ok. -Ja, det tar tid.
Si meg…
Venter ikke du på byggetillatelse for huset ditt?
Jeg er ansvarlig for saken.
Det tar også litt tid. Beklager, Pierrot.
Beklager, men dette er snakk om force majeure.
Du er virkelig…
Der.
Du får svaret om ti minutter.
-Hva med byggetillatelsen? -Jeg skal få revet barnehagen.
Så kan du bygge basseng og solarium.
Flere spørsmål?
Du.
Hva synes du om at europeiske lover trumfer franske lover?
Er de små genier eller hva?
Det er den nye generasjonen. Jeg ba deg velge en barnehage.
Marion prøver å få tak i deg. Det låter viktig.
Jeg er straks tilbake, barn.
Hva? Hvorfor det? Hva skjer…
Stéphane?
Hallo? Hva er i veien?
Det er politi overalt. Noen har tystet.
Vi er avslørt.
Det er fullt av dem på baksiden også.
Faen! Når begynte jeg å høre på deg?
-Dette er galskap! Vi overgir oss! -Greit.
Bli der, jeg kommer.
Nasjonalt politi! Lukk opp!
Lamine, gå opp og gjem deg på soverommet.
Marion ringte. Politiet har kommet for å ta Lamine.
Dette er hensiktsløst, det er ingen her. Ta ned hånda.
Hva mener du? Vet du hvor Lamine er?
-Enda en lyssky plan? -Nei.
Nei. Det var jeg som sendte Marion og Mo dit. For å skjule ham.
Stéphane, vet du hva? Bare bruk hodet litt.
Vi kan ikke gå 100 meter uten 50 kameraer etter oss.
Hvis Lamine vil overgi seg, kan han gjøre det i Normandie,
i Poitou, hvor som helst, men langt unna deg.
Han er sammen med Marion! Dette er min feil.
Det er enkelt. Jeg henter ham tilbake hit.
Han overgir seg. Punktum. Finn noe til meg i Normandie.
Lunsj med en forening for eks-innsatte.
Ja. Strålende idé for en fyr som nettopp ble pågrepet av politiet.
Piknik i Lisieux-moskeen. Møte mellom religioner.
-Perfekt. -Faen.
-Ja. -Enda bedre. En moské, av alle ting.
Hva mener du?
Når det gjelder å forene symboler, kunne vi gjort noe mer sekulært.
-Ikke se sånn på meg. Du vet… -Hva mener du med mer sekulært?
Ikke plir til meg. Jeg kan også plire.
-Vi gjør det sammen. -La oss være politikere.
Beklager. Ost, for eksempel? Noe med østers?
Ser du? Det er… Eller kanskje… Pølse. Det snakker til alle.
Ja, pølse er veldig sekulært.
Veldig fransk.
Nei, en pannekake-festival!
-I Condé-sur-Noireau. -Jeg liker det.
Jeg tåler ikke pannekaker.
-Har du nøkkelen til dette rommet? -Nei, huset tilhører en venn.
Spark henne ned.
Jeg sverger, hvis noen rører henne… Da blir det månelyst.
Jeg mente døra.
Vær så god.
Hva driver du med?
Du er for nær hengslene. Her.
Hva lærer dere? Siden av skulderen?
På nivå med nøkkelhullet. Et skarpt slag. Kjør på.
Nei, bare gjør det slik du pleier.
Fortsett.
Marion, det er meg! Hva skjer?
Alt går galt. Lamine ble redd og dro.
Han la igjen mobilen. Det er kameraer overalt.
Han er helt alene. Det er vår feil. Vi gjorde ikke det vi burde.
-Hva? -Nei, det er min feil.
-Jeg lover å ordne opp. -La meg være.
Faen. Er du ikke lei av å love ting?
Å droppe valget, ikke ødelegge livene våre, beskytte Lamine.
Pannekakefestivalen har allerede begynt.
-Hva snakker du om? -Vi trengte en unnskyldning for å dra hit.
Ja. Kampanjen fortsetter.
Jeg er den eneste som tror på det. Ingen bryr seg.
Kanskje Lamine. Han vil få benådning.
Kan du spise pannekaker nå?
Nei, jeg tåler dem ikke, de gir meg løs mage.
-Det kan være på grunn av laktosen. -Ja, det er laktosen. Samme med meg.
-Jeg måtte slutte med meieriprodukter. -Ja.
Jeg byttet til soy…
Unnskyld meg, gutter, dere er… Lamine! La-mine!
-Togstasjonen. -Hvor skal du?
-Hva? -Er du sprø?
Vi drar på pannekakefestival. William og Mo drar og henter ham.
De sniker ham hjem, så følger jeg ham til politistasjonen.
-Punktum. -Nei, men… Ok.
-Vær så god. -Takk, monsieur.
Vi har en deilig tørr cider i dag. Alt må være borte innen kvelden.
Da setter vi i gang. Ja?
Takk! Kos dere.
Richard, mer røre!
Veldig godt.
De er hjemmelagete.
-Alt er hjemmelaget. -Veldig bra.
Og de er laget på kjærlighet.
Si meg, madame ordfører,
er navnet Condé-sur-Noireau knyttet til politiet?
Nei.
De to elvene Druance og Noireau ga landsbyen navnet sitt.
Ok.
-Liker du søte eller salte pannekaker? -Ingen av dem.
Jeg er like glad i begge, mener jeg.
Vi skal smake på alle.
Gi meg en med pølse og Camembert til Monsieur Blé! Start med den.
Fettet kler magen. Så kan du spise så mye du vil.
Stol på meg.
-Kan jeg få en med sukker? -Nei! Det ville vært synd.
Dette er en landsbyspesialitet. Bare vent, den er nydelig.
Spis den.
Faen, som det lukter.
Det er den gode lukten av vår lokale Camembert. Normalt.
Det er nydelig.
Jeg tilpasser meg, som Frankrike.
-Han liker den. -Nydelig, ikke sant?
Er det ikke godt?
Han liker det visst. Smaksløkene…
-Det er førsteklasses. -Se der, ja!
-Han er fornøyd. -Utmerket.
Lamine?
Han er ikke her. Kom, så stikker vi.
-Lamine! -Faen!
Slutt å rope! Det er meningsløst. Slutt å lete.
-Hei. William? -Hva? Lamine!
-Går det bra? -Ja.
Stéphane følger deg til politiet.
Nei, da blir han aldri valgt.
Han ba oss gjøre det. Bli med oss.
Faen! Politiet kommer. Gi meg litt penger til en billett.
Vi snakker bare. Vi har en vanlig samtale. Smil.
Jeg gir deg 20 euro, men gi meg vekslepengene og kvitteringen.
Han ba oss kjøre deg hjem, så kom igjen.
-Nei! -Jo.
-Han blir ikke valgt!
-Stéphane ba oss! -Hei!
-Slutt… -God dag, mine herrer. Alt i orden?
Alt er bra.
Beklager, du spurte meg om alt var i orden, hva?
-Ja. -Hvorfor spør du ikke dem?
Jeg håper ikke jeg har rett.
Du er hyggelig mot meg, alt er flott.
Alt er flott, monsieur, for du er lyshudet, mens de…
Nei, dette er vanvittig. Beklager, men det gjør meg uvel.
Glem det.
-Nei! Det er flere nyanser av svart. -Monsieur…
-Skitne rasist! -Nei.
-Ro deg ned. -Jeg er rolig.
Jeg så ikke at de var svarte.
Det argumentet kjøper jeg ikke. Ser du ikke at han er svart?
Han er beksvart.
-William… -Fleiper du?
-Din skitne rasist! -Hva behager?
La meg stanse deg der. Min brors kone er fra Kongo.
Så hva er kongolesernes favorittmåltid?
Pondu.
Han tok deg. Han har rett.
-Har jeg rett? -Det er pondu.
-Han har rett. -Ha en god dag.
-God dag. -Med bønner, eller…
-Med bønner! -Med bønner! Ja!
Ris og bønner, jeg elsker deg… Koffi Olomide.
Vi tar deg med hjem.
-Hei! -Mo! Slipp meg!
Det er ikke Mo, det er Maurice. Vi er ikke venner.
-Men Mo… -Vi kan da være venner.
Mo… Mo!
PRESIDENTVALGET: BLÉ GIR SEG IKKE
Jean-Luc sa at de ikke fant gutten.
Selvsagt fant de ham ikke. Jeg er sikker på at Blé har ham.
Han henter ham ut.
Steng alle innganger til byen. Sett en politimann på hvert hjørne.
-Hører du deg selv? -Hva?
Vi har åtte søksmål mot oss. Det er et mirakel om vi slipper…
Jérôme, om du ikke har ballene til å gjøre det,
så går jeg ut og finner en annen assistent med digre baller.
Ok? Kom igjen!
Da finner jeg en kandidat som ikke er sprø.
Start en krig når du vil. Slutt den når du kan.
-Machiavelli? -Mitterrand.
Vi skal ta Blé.
Jeg lover.
-Men ikke i dag, Éric. -Greit.
Ikke si noe før advokaten din kommer. Jeg skal skaffe deg en.
Det ordner seg.
Du har ingenting å skamme deg over.
Kom igjen.
-Jeg går alene. Dra tilbake. -Nei. Kom igjen.
Hva har det å si?
-Jeg skal forklare at… -Du skal ikke forklare noe som helst.
Bare vinn valget.
Se for deg Marion og deg i Élysée.
Stéphane…
-Hold av plass til meg i Élysée-kjøkkenet. -Jeg lover.
Takk, Marion.
Jeg drar innom kontoret. Ses hjemme?
Nei. Jeg drar ikke hjem.
Han stolte på deg. Han ville hjelpe deg. Du sviktet ham på grunn av et valg.
Du takler ikke en guttunge på villspor. Skal du ta vare på det franske folk?
Nei, vent…
Ikke mer "vent" Stéphane. Du har forandret deg.
Du har sporet av.
Du lovte å ikke forandre deg.
Jeg forelsket meg i en ungdomsarbeider, ikke en politiker.
Det finnes gode politikere. Vi må ikke dra alle over én kam.
FRANKRIKE FOR ALLE SPIS GODT, GRATIS
Lamine Touré overga seg til politiet.
Jeg håper han får gi sin versjon av fakta,
og at han blir hørt og respektert.
Han nølte med å melde seg
fordi han ikke lenger stoler på oss voksne.
Vi ga ham for mange løfter vi ikke holdt. Særlig jeg.
Jeg lovte å hjelpe ham og beskytte ham,
men jeg sviktet ham.
Alle sviktet ham.
Lamine meldte seg fordi han er en god gutt.
Jeg håper rettferdigheten gjør jobben sin. At han gjorde rett i å tro på den.
Tror du at du fortsatt kan bli valgt?
Jeg vet ikke. Aner ikke.
Jeg hadde noe å si. Jeg håper jeg ble hørt.
Jeg vil be det franske folk stemme på Blé eller Douanier.
-Bare stem. -Men stem på Blé.
Han blir valgt.
Sånn. Ingen flere spørsmål?
FRANKRIKE FOR ALLE SPIS GODT, GRATIS
Marion, er du der?
Har du ikke kledd på deg? Du må dra og stemme!
Kom igjen, kle på deg.
Hva er poenget?
Det er over, mamma. Jeg tapte.
Jeg ble født i 1956 i Nayou på Elfenbenskysten.
Den gang var Elfenbenskysten fortsatt fransk.
Derfor ble jeg født fransk, gutten min. Ja, fransk, jeg har alltid sagt det.
Da jeg kom til Paris i 1977, føltes det naturlig.
Som en bretoner som dro til hovedstaden.
Noen år senere ble du født her. Du ble også født fransk.
Uansett om du blir president eller ikke, så vinner du.
Du trodde på deg selv. Du snakket høyt og tydelig.
Folk over hele Frankrike hørte på deg.
Du endret ting.
Det er en bragd. Jeg er stolt av deg, gutten min.
Takk, mamma.
Har Marion dratt for å stemme?
Hun er borte. Hun forlot meg.
La meg innrømme noe.
Jeg likte aldri den dama. Jeg liker ikke damer fra Mali.
-Hun er fra Senegal. -Samme sak. De er fæle, hele gjengen.
Kvinner avslører sitt sanne jeg når de er gravide.
Hun er ikke gravid.
Vi prøvde ikke IVF.
Jeg ødela alt som vanlig.
Ha litt tiltro til den Evige.
Hans prakt vil manifestere seg i valgurnene.
Amen!
Finner du opp nye hver dag, eller hva?
Det kommer ovenfra. Jeg er bare budbringeren.
Kom igjen, gutten min.
I dag ble 46 millioner franskmenn kalt til valgurnene.
Og i kveld vil Frankrike ha valgt en president ulik noen tidligere.
HVA SOM HELST, BARE IKKE EN FRIMURER
Vel, ja.
Ikke dårlig.
Så du det? 51 mot 49 for Corinne i Belgia.
Det er det samme i Sveits, 58 mot 42. Det er enda verre.
Yas, kan du skrive talen? Noe rent og pent.
"Jeg respekterer Frankrikes valg. Bra, Corinne."
Jeg har sett meningsmålingene, så spar deg.
Jeg sto bak lekkasjene.
-Hva? -Ja.
Kollektivet mitt hacket e-postene og sendte ut alt.
-Gjorde du det for meg? -Nei.
Vi ville ryste valget, og det klarte vi.
Jeg fant ut noe annet også.
Din såkalte "pålitelige fyr"…
Han har lurt oss alle.
Hei, Stéphane.
Hva er galt? Bortsett fra at vi taper.
-Du trodde aldri på det. -Hva?
Jeg er ikke dum! Du har jobbet for høyresiden.
Det var det siste jeg forventet. Er du fra vettet?
Mener du alvor?
Det er galskap. Du må ikke tro på media eller det folk sier.
-Det kan være en russisk lekkasje. -Kan du respektere meg denne ene gangen?
Du brukte meg.
Greit, jeg trodde ikke på det. Ikke i begynnelsen.
Så begynte jeg å tro. Men jeg måtte inn i gamet.
Jeg måtte finne en vei inn. Helt utrolig! Og nå vet jeg at vi kan klare det.
Nå har vi nok erfaring til å klare det om fem år.
-Vi har en plan. Jeg lover! -Du er en jævla løgner. Stikk.
-Stéphane… -Stikk!
Stéphane. Kom igjen, Stéphane.
Faen, Stéphane, vær så snill…
Du…
Ikke kult.
Det er få minutter igjen til å stemme, og vi får ikke spre rykter,
men et besøk til hovedkvarterene kan gi oss
en pekepinn på det endelige resultatet.
Seieren er vår!
Corinne Douanier og teamet virker sikre på seier.
-Takk! -Grønt for alle!
Mens på Stéphane Blés hovedkvarter…
Slå av lyden.
La oss ikke lure oss selv. Vi tapte.
Men jeg vil uansett takke dere.
Vi har hatt en fantastisk kampanje.
Vi tok opp ting ingen andre har nevnt.
Så jeg vil takke dere.
Jeg vil til og med presisere
at grunnen til at vi tapte, er meg alene.
Og jeg håper at vi har satt i gang noe.
Jeg håper at
vi har hjulpet folk med å interessere seg for politikk.
-Er dere seriøse? -Kom igjen. Si det til ham.
Faren din og jeg har bestemt oss for å gi det en ny sjanse.
Hei! Hvorfor jubler dere?
Det er feromonene.
-Man kan ikke kontrollere det. -Du sa det, onkel!
Klokken er 19.59.
Fem.
Fire.
Tre.
To.
Én.
Og der er klokken 20.
Og det er
Stéphane Blé som har vunnet valget,
med 51,8 % av stemmene mot 48,2 % til Corinne Douanier.
Dette er ikke bare en overraskelse, men et politisk jordskjelv.
En mann igjen.
-Har du noen rett til å kalle… -Ikke nå.
Jeg gjentar:
Stéphane Blé er ny fransk president med 51,8 % av stemmene.
-Kjære Jesus! -Skru opp lyden!
Det franske folk ser ut til å ha løyet på meningsmålingene
og i valglokalene ha foretrukket en inkompetent mann framfor en kvinne.
Det er motbydelig.
UVENTET SEIER FOR STÉPHANE BLÉ HOVEDKVARTERET HANS I FYR OG FLAMME
FRANKRIKE FOR ALLE
Det franske folk har valgt meg som president.
Amen!
Vel, bare de som kan stemme.
Du har rett, bare de som faktisk stemte.
"Det franske folk" er å ta i. Men det er fortsatt mange.
Jeg skal bli alles president, og jeg skal ikke glemme noen.
Verken i byene, på landsbygda eller i utlandet.
Jeg skal være president for hvite, for svarte, for kinesere.
For asiater.
Ikke havn i trøbbel allerede, Stéphane!
Jeg skal være president for middelklassen, for gangstere,
kvinner, kvinner med slør, dverger, rødtopper…
-Nå har jeg sett alt. En svart president. -Hadde du foretrukket dama?
Stéphane?
Jeg blir en fri president. En president som aldri gir opp.
Og jeg vil implementere hovedtiltaket mitt: spis godt, gratis.
Amen!
Lenge leve Frankrike! Lenge leve Republikken!
Med et par forbehold.
Salaam. Shalom. Vi ses.
Som hinduene sier…
Jeg vet ikke hva de sier, men jeg støtter dem.
Alle er vi sammen. Ja.
Ja.
Tekst: Marie Wisur Lofthus