Nån gång runt 2005 var min mamma och jag på Palm Beach Country Club.
Det var en vacker dag. Vi spelade golf.
Vi gick upp till balkongen för att äta lunch.
Vi fick våra platser, och där fanns bara ett par till,
och det var Bernie Madoff och hans fru Ruth.
Min mamma såg dem genast. "Titta, det är Bernie."
Hon gick fram och började prata och presenterade mig.
"Det här är min son. Han har ett konto hos er."
Jag skakade hand med mr Madoff. Jag var helt hänförd.
Han var Palm Beachs gud. Han var finansvärldens gud.
Vi gick tillbaka till vårt bord och min mamma sa, på sitt sätt:
"Åh, vilken fantastisk man."
Men sen sa hon: "Det är bara en lustig sak med honom.
Han ser en aldrig i ögonen."
Min mamma fattade före nån annan. Hon kunde bara inte uttrycka det.
Den här guden var en demon, en djävul.
Bernie Madoff har gripits. Han är grundare till Bernie Madoff Investment Securities.
Han är 70 år och ett inventarium på Wall Street.
Bernie Madoff, 70 år, greps av FBI.
Den tidigare Wall Street-ikonen
har själv erkänt att han har förstört många människors liv och rykten,
på Wall Street och i hela världen.
En skammens, och knuffarnas, promenad.
Knuffas inte.
Folk tror att de kan historien.
De tror att det är en historia om en man, men bakom kulisserna är det mycket mer.
Madoff höll i det största kriminella nätverket i Wall Streets historia.
Han var en finans-sociopat, en finans-seriemördare.
Han var som en farbror för mig. Jag tyckte om och litade på honom.
Han visade sig vara ett monster som levde en lögn.
Tillit. Svek. Ren ondska. Om hundra år kommer folk att minnas hans historia.
Det handlar om 64 miljarder dollar. Det är så många nollar att det är helt ofattbart.
Man var tvungen att gå genom spegeln till en annan verklighet,
där ingenting var på riktigt.
Allt var en bluff. Pengarna försvann.
Borta.
Det är sak att förlora sina besparingar,
men att förlora sitt hem också är fruktansvärt.
Hur kunde han lura så många så länge?
Det som hände hade gått att undvika, men folks girighet gjorde det möjligt.
Det handlar om de stora bankerna och om regleringsmyndigheterna.
Det handlar om ett helt ekosystem
som misslyckades kapitalt.
När man ska sätta in miljarder nånstans kollar man upp allt.
Även om Gud skickar en sitt CV… så kollar man referenserna.
Mr Madoff, ni har själv erkänt att ni har försörjt er på att ljuga.
-Stämmer det? Försörjde ni er på lögner? -Ja.
Ingen kan komma på varför Bernie Madoff gjorde det här.
Han hade ett framgångsrikt företag som alla på Wall Street avundades.
Alla undrar varför Bernie Madoff skulle genomföra historiens största bedrägeri.
Inget i finansvärlden är som det ser ut. Det är därför allt kan fungera, för att…
Man måste också förstå en sak.
Alla som var med var giriga, precis som alla i hela branschen.
MADOFF: MONSTRET PÅ WALL STREET
Vi börjar i kväll med det som har kallats den värsta finanskrisen i modern tid.
Det är åtminstone den största finanskatastrofen på flera årtionden.
2008 höll ekonomin på att decimeras. Det var domedagen.
Kris på Wall Street i morse.
Panik på grund av dåliga bostadslån…
Mäklare hade sålt bostadslån till människor som inte hade råd med dem.
Wall Street visste att många var skit,
men de sålde dem ändå till sina klienter, och då rämnade allt.
I hela landet har antalet utmätningar ökat med hela 87 procent.
Bara i år kan fastighetspriserna sjunka med över en halv biljon dollar.
Det är helt otroligt. Folk förlorar sina hem och börsen är i fritt fall.
Varje dag är värre än den förra.
Down har gått ner nästan 450 punkter.
Vi har precis nått 730 eller nåt… Vi har aldrig sett det förut.
I Tokyo oroar man sig för en nedgång i USA…
Alla banker höll på att kollapsa.
Lehman Brothers kommer att ansöka om konkurs.
Finanskrisen fortsätter skapa panik.
Vi riskerar att stå inför en global härdsmälta.
Det var en katastrof som inträffar en gång på hundra år,
och som spred förödelse i hela systemet, och sen kom Bernie.
Vi går vidare till det största Ponzibedrägeriet i Wall Streets historia.
Det handlar om anklagelser mot Bernie Madoff
efter att investerare har insett att 50 miljarder dollar har försvunnit.
Hur känns det?
Bernie Madoff greps torsdagen den 11 december 2008.
På fredagsmorgonen kommer FBI-agenter till Madoffs kontor,
som låg i det lyxiga Lipstick Building på New Yorks East Side.
Vi kom in i lobbyn på Lipstick Building,
och det påminde om scenen i filmen Frankenstein
när man ser de arga byborna med sina högafflar och facklor
som vill gå upp och döda monstret.
FBI-agenterna kommer upp med sina jackor med FBI-loggan på,
och jag är den första agenten som kommer in genom dörren.
Alla anställda hade samlats ihop på 19:e våningen. Det var totalt kaos.
Där är anställda som gråter, och som försöker förstå vad som händer…
FBI var den organisation som höll i utredningen,
men även skattemyndigheten, arbetsmarknadsdepartementet, revisorer
och tillsynsmyndigheten för börshandel, SIPC, var inblandade.
De började frånta folk tillgången till systemet.
Jag blev lite överraskad, för det såg ut som ett legitimt företag.
Det var datorer överallt och klockor som visade olika tidszoner…
Det såg ut som hos en vanlig börsmäklare.
När vi gjorde vår husrannsakan gick jag in på Bernies kontor
för att få en känsla för honom och vem han är och hur han fungerar.
Till vänster hade han Lichtenstein-tryck som alla hade tjurmotiv.
För mig stod tjuren inte för tjurrusning på marknaden, utan för "bullshit".
Precis bakom hans skrivbord stod en väldigt modern skulptur, en jätteskruv.
Skruven var nog hans sätt att säga att världen hade en skruv lös.
Vi hade säkrat kontoret och gripit Bernie Madoff.
Vi visste att det saknades mycket pengar, men vi visste inte hur det hade gått till.
Där fanns en mängd anställda, men vi visste inte vem som var skyldiga och inte.
Vi ville veta hur många offer det gällde och hur mycket pengar som hade stulits.
Hur stort var det här?
Vi ville också veta vem mer som gjorde det tillsammans med honom.
Vem var involverade? Vad hade folk för olika roller?
Var är pengarna? Vem tjänade på det här brottet?
Man kan inte driva ett Ponzibedrägeri på över 50 miljarder dollar
utan att nån annan vet om det.
När det gäller Bernie Madoff är det svårt att hitta gränsen mellan sanning och lögn.
Alltså…
Jag är inte stolt över det jag gjorde.
Jag har lagt mycket tid på att analysera varför jag gjorde det jag gjorde.
Ett problem var att jag alltid ville vara alla till lags.
När jag började jobba var det många som litade på mig.
Jag tjänade mycket pengar åt dem, och alla sa att det var en framgångssaga.
Och det var det ju.
9 NOVEMBER 2017
Mr Madoff, håller ni med om den första meningen på sida sju?
Är det en korrekt bild av ert företag?
"När Madoff startade sin firma runt 1960,
hade han ett tiotal klienter, varav de flesta var släkt och vänner." Ja.
Då går vi tillbaka till början igen.
Bernie Madoff är son till judiska invandrare.
Hans mor- och farföräldrar kom från Ryssland och Polen.
Han växte upp i Laurelton i Queens, precis utanför New York.
MADOFFS BARNDOMSHEM
Det är viktigt att få rätt historiska kontext för Madoffs barndom.
ARBETSLÖS
USA, och större delen av världen, hade kämpat sig igenom
en fruktansvärd depression på 30-talet, och sen kriget på 40-talet.
Det hade varit femton år av turbulens och trauma.
På 50-talet kom en längtan efter lugn och ro, fred och normalitet.
Den längtan ledde till den konformistiska kulturen i de amerikanska förstäderna.
Många amerikaner är på väg in i en nyrik medelklass
med en nästan omättlig konsumtionsförmåga.
Det var dit Bernies pappa kunde ta sin familj,
till det stabila medelklassområdet Queens.
Bernies föräldrar hette Ralph och Sylvia. Hans mamma var hemmafru.
Hans pappa hade olika ströjobb.
Bernie är en vanlig kille som går i en vanlig skola.
Han var lite bortkommen.
Jag hörde en historia om hur en flicka inte ville leka med honom.
Till slut erbjöd han 25 cent om hon kom och lekte med honom.
Bernie lärde sig väldigt tidigt hur man kan motivera folk med pengar.
SIMLAGET, BADVAKT
I high school var han badvakt…
Han ser sig själv inte bara som en god människa,
utan som en beskyddare, den som man söker sig till.
Han hade ett extrajobb som försäljare av vattenspridare. Han ville tjäna pengar.
Han visste att han ville bli framgångsrik.
Bernie träffade sin blivande fru, Ruth Alpern, på en fest hos en vän.
Det var mitten av 50-talet och en klassisk high school-romans.
Ruth var väldigt smart.
Efter high school började hon på college, vilket var ovanligt för kvinnor då.
Hon var vacker och elegant. Hennes familj hade pengar.
Hennes pappa, Saul Alpern, var framgångsrik revisor i New York.
Hon var ett kap för Madoff.
Ruths pappa tyckte inte att Bernie var god nog åt henne,
att hon borde ha hittat nån bättre, och att han aldrig skulle bli nåt.
Bernies pappa ville att han skulle bli advokat, och han kom in på juristlinjen.
Han var där i ett år, och sen klarade han inte mer.
Bernie Madoff levde i misslyckandets skugga.
Bernies familj var full av misslyckanden.
Hans pappa hade haft flera företag, som alla gick i konkurs av olika skäl.
En gång belades deras hus med kvarstad.
En annan gång behövde hans mamma ta ett jobb på blodbanken
för att få ihop pengar åt familjen.
Det var inte så en framgångsrik förortsfamilj skulle fungera,
och det gav Madoff ett obevekligt krav på sig själv
att bli framgångsrik, och inte misslyckas som sin pappa.
Vi kan alla leva bättre än vi gör nu.
Det han ville ha var den snabba, pråliga framgången som fanns på Wall Street.
Wall Street. Landets finanshjärta.
USA:s finansiella och industriella hjärta.
Det här var en tid när "snabb" och "prålig" var ledord på Wall Street.
Det här var 60-talet, en tid med stora risker och stora vinster.
Många unga börsmäklare och investerare stormade in på marknaden efter kriget.
Genom investeringsbankernas försorg kan vi investera våra besparingar,
förnya våra industrier och fabriker
och fortsätta ge oss själva de varor och tjänster som vi alla vill ha mer av.
Det är vårt privilegium att finansiera Amerikas framtid.
Några veckor efter Bernies och Ruths bröllop
bestämde han sig för att ta plats
på ett litet skrivbord på Ruths pappas revisionsbyrå.
Han började med 5 000 dollar
och registrerade Bernard L. Madoff Investment Securities, BLMIS, år 1960.
Ruth arbetade också i företaget. Hon sysslade med administration
och hade ofta hand om checkhäftet.
Från allra första början såg Bernie sig själv som en av de goda,
som skulle ge sig på systemet och slå dem i deras eget spel.
Bernie började handla med aktier över disk.
För de flesta var aktiemarknaden i princip synonym med New York-börsen,
men det fanns en stor marknad som de flesta investerare inte såg,
som inte ägde rum i en stor byggnad, så kallad handel över disk.
Det var ett antal mäklare och handlare med var sin telefon. Det var allt.
Den marknaden bestod av en sophög, kan man säga,
av företag som inte var ansedda nog eller för små eller helt enkelt ökända,
som handlades med så kallade rosa papper över disk utanför New York-börsen.
Bernie var redo att köpa eller sälja
ett allt större utbud av aktier som köptes och såldes över disk.
Ingen visste vad han tog betalt för de aktierna.
Då fanns inga datorer och inget internet. Det fanns ingen app för sånt här.
Man var tvungen att ta upp luren, ringa Bobby i Boston och säga
att du har 100 aktier som han vill köpa, man kommer överens om priset,
och sen postar man själva papperen. Det här var Wall Streets Vilda västern.
Man tog enorma risker, men de eventuella vinsterna var enorma.
Man var tvungen att ha nerver av stål och isvatten i ådrorna,
för att kunna handla på den här marknaden dag efter dag. Bernie hade det.
Han var framgångsrik och företaget växte.
Men vid sidan av började han med en liten investeringsrådgivningsbyrå.
Bernie tänkte: "Vid sidan av handeln med aktier över disk
kan jag ta hand om folks pengar, som en ren investeringsrådgivare."
Det handlar om att förvalta folks pengar.
Man investerar åt dem och försöker göra vinst åt dem,
men man gör det för ett arvode och inte på kommission.
Det är mycket mer lönsamt än att jobba på kommission.
Det visar sig att hans svärfar, Saul Alpern,
hade många klienter i sin revisionsbyrå som han skickade vidare till sin svärson.
Så Bernie hade en grupp på 20 till 24 människor som ville ha investeringshjälp.
Madoffs tidiga investeringsbyrå hade en lite udda utformning,
och höll sig kanske inte helt inom lagens råmärken.
I stället för att Saul Alpern lät Bernie skapa individuella konton åt klienterna
gjorde han det lättare för sin svärson och lade ihop alla pengar,
och lät Bernie investera totalsumman.
När Bernie rapporterade vinsterna
delade Saul ut vinsterna bland investerarna i gruppen.
En försiktig advokat hade sagt att man inte fick göra så.
Det var i princip en oreglerad andelsfond.
Om man har fler än 20 konton måste man registrera det hos myndigheterna.
Bernie Madoff var inte registrerad som investeringsrådgivare.
Från första början ser man den tudelning som formade resten av Bernies karriär.
Han hade ett legitimt företag som handlade med aktier över disk.
Vid sidan av hade han en privat investeringsrådgivningsbyrå
som inte många kände till och som han inte drev enligt alla regler i regelboken.
Han har en stark drivkraft att bli en framgång på Wall Street från ingenting,
att undvika det misslyckande som drabbade hans föräldrar, och nå toppen.
I sin inofficiella investeringsrådgivningsbyrå
investerade Bernie klienternas besparingar i väldigt spekulativa aktier.
Han tjänade pengar, han tog risker… Han tog väldigt stora risker.
Sen blev det maj 1962.
Den stora nyheten är att det är säljlavin på börsen.
Aktiekurserna dyker och över 20 miljarder i värdepapper har gått förlorade.
Den största nedgången sen 1929.
Plötsligt föll aktiemarknaden som en sten.
Det första som gick upp i rök
var de aktier som Bernie hade köpt för sina privata klienter.
De utplånas nästan direkt.
Teoretiskt sett förlorade kunderna sina pengar.
Deras sammanlagda investeringar var på 30 000 dollar.
Jag kände mig skyldig eftersom de hade köpt aktierna på min inrådan.
Men i stället för att erkänna
att han hade tagit enorma risker och förlorat alla deras pengar
försöker han dölja det.
Han fick gå till sin svärfar, Saul Alpern,
och låna 30 000 dollar för att betala tillbaka allt.
Han sätter tillbaka de 30 000 dollar han har lånat på deras konton
och ljuger om vad han har gjort.
Hans lögner fick honom att se ut som ett geni.
Han såg ut som en otrolig framgång, som en lysande strateg,
som tog sig igenom börsens värsta vecka sen 1929 utan att förlora nånting.
Då insåg han att det handlade om att antingen ljuga eller misslyckas.
Det val han gjorde var
att det var lättare att leva med att vara en lögnare än att vara misslyckad.
70-TALET
Hela världen ser på!
Sen kom 1970-talet.
Nya våldsamma anfall mot Nordvietnam…
Folk måste få veta om deras president är en skurk.
Vi är i en lågkonjunktur.
Det är långa köer till bensinmackarna…
Det ekonomiska läget kan bli ännu värre.
Arbetslösheten ökade, bensinpriset steg våldsamt…
Inflationen började verkligen ta fart, och plötsligt blev det en lågkonjunktur.
Wall Street upplevde några av de största förändringarna i sin historia.
Det var som en börskrasch i slow motion.
I början av 1970-talet flyttade Bernie till ett kontor på 110 Wall Street.
Hans legitima aktiemäklarbyrå blev allt mer konservativ.
Bernie Madoff blev det som kallas en market maker.
När man köper 100 aktier av nån som säljer 100 aktier, så är det inte det som händer.
Egentligen finns det en mellanhand som redan har köpt de 100 aktierna.
Egentligen köper man av mellanhanden, och det var det Madoff var, en grossist.
Det han gjorde var att han samlade på sig aktier
och sen sålde han dem när nån annan ville köpa dem.
Han fick en kommission, några cent för varje försäljning.
Det är det en market maker gör.
Deras jobb är att köpa och sälja aktier oavsett hur marknaden ser ut.
Bernies market maker-byrå växte så snabbt att han anställde sin bror Peter.
De var visionärer och pionjärer inom datorstödd handel.
När datorerna dök upp förändrade de Wall Street i grunden.
Det är en ny era, lika kraftfull som en revolution.
Datorer var så viktiga att de förändrade civilisationens gång.
De stora spelarna på Wall Street ville inte handla med 200 aktier.
De ville handla med 20 000 aktier en genomsnittlig dag.
På 70-talet tog det ganska lång tid att köpa och sälja aktier.
Det tog oftast ett par veckor.
Wall Street behövde folk som kunde göra de transaktionerna snabbt.
Det krävde datorer, och Bernie red på den vågen.
Med hjälp av datorer kunde han slutföra en transaktion på tre dagar.
Det var helt oerhört.
Genom att kunna jobba snabbare kunde han konkurrera om stora klienter
i sin legitima firma, vilket gav honom en stor fördel.
Det Bernie gjorde som var så lysande var
att han samlade alla små handlare,
alla som handlade över disk och alla små, mindre ansedda handlare
på det man kan kalla en datorskärm, i det som senare blev NASDAQ och NASD.
Han gjorde det legitimt.
I dag är Apple, Google och Microsoft alla NASDAQ-företag.
Hans legitima mäklarfirma gick som tåget,
vilket gjorde det ännu märkligare att han även hade en väldigt skum investeringsbyrå
som ingen visste om, och som också växte.
Folk hörde om hur bra Bernie var.
Han skulle till Catskills över sommaren och samla in pengar från släkt och vänner.
De såg honom som en stjärna.
Han fick fortfarande klienter via sin svärfar, Saul Alpern,
och under årens lopp hade Saul anställt två revisorer,
Frank Avellino och Michael Bienes.
När Saul Alpern gick i pension på 70-talet
bytte byrån namn till Avellino & Bienes, eller A&B.
Michael Bienes och Frank Avellino var inte riktigt en himmelsk kombination.
Avellino och Bienes visste
att Madoff förvaltade pengar åt Sauls släkt och vänner,
men det var när Saul gick i pension som de började känna doften av pengar.
De var som barn i en godisbutik.
De började skapa en av Bernies första matarfonder.
De samlade in pengar från alla möjliga investerare,
företag, stiftelser, individer, och lade samman alla pengar i en fond
som de förde över till Bernies inofficiella investeringsrådgivningsbyrå.
De sålde in konceptet till sina klienter och sina klienters släktingar och vänner.
I gengäld tar de ett arvode, och de börjar dra in en störtflod med pengar
som Bernie Madoff får förvalta.
Avellino och Bienes var ingen hedgefond eller Wall Street-fond.
De var inte förvaltare. De var revisorer.
De registrerade inte sin investeringsbyrå, vilket är olagligt.
De tog pengar från sina klienter
och gav till en hemlig förvaltare vars namn de inte avslöjade,
utan att berätta för klienterna vart pengarna tog vägen.
Den förvaltaren var Bernie Madoff.
Mot slutet av 70-talet upplevde Bernie den amerikanska framgångsdrömmen.
Bernie och Ruth fick två söner, Andrew och Mark.
Han var en familjefar som verkligen älskade sin familj.
Han flyttade familjen till den vackra förorten Roslyn i Long Island,
som var ett av de rikaste samhällena på östkusten.
Han pendlade till och med till Manhattan med ett sjöflygplan
i stället för med tåg eller med bil som alla andra gjorde.
Vi har gått från missmod till hopp, självförtroende och nya möjligheter.
Staten, med sina höga skatter, stora utgifter och överdrivna regleringar
har förstört för våra fria marknader.
Vårt ekonomiska program för de kommande fyra åren kommer att släppa tjuren lös.
Under 80-talet blev den amerikanska optimismen på börsen ett globalt fenomen.
Det var början av globaliseringen. Alla ville handla på börsen,
och Bernies legitima mäklarbyrå började tjäna stora pengar.
Wall Street var galet på 80-talet.
Det var spännande och folk tjänade mycket pengar.
Jag hörde att det fanns mycket kokain och mycket sprit.
Det var mycket representationsmiddagar. Alla byråer anställde folk.
Jag började jobba för Bernie Madoff i juli 1985.
Bernie var i det närmaste legendarisk.
Han var högaktad på Wall Street. Han satt i styrelsen för NASDAQ.
Han flög ständigt till London för möten.
När Bernie kom in på börsgolvet och köpte nåt så gick marknaden upp.
När han sålde gick marknaden ner.
Han fick ett rykte om sig att vara nästan allvetande.
Det gick otroligt bra för Bernies legitima byrå.
Han och Ruth flyttade in i en vacker takvåning i Manhattan.
Han köpte ett sommarhus i Montauk och gick med i en country club.
Han köpte en båt.
Bernie kunde se sin svärfar i ögonen och säga: "Jag sa att jag skulle lyckas."
När jag började hade jag bara 500 dollar. Jag kom från ingenting
Jag var en liten kille från Queens som inte gick på Harvard och så.
Plötsligt, runt 1987, blev jag väldigt framgångsrik. Jag blev rik.
Vi tjänade mycket pengar. Vi växte och vi anställde fler handlare.
Bernie ville flytta till en bättre adress,
så nån gång under sommaren 1987 flyttade vi till Lipstick Building.
Det är en ovanlig byggnad. Den såg ut som en läppstiftstub.
Att Bernie flyttade till den här ikoniska skyskrapan
imponerade på investerare, anställda och till och med myndigheter.
Det var en del av den eleganta bild som Bernie byggde upp av sig själv.
Kontoret var helt fantastiskt när vi först flyttade in.
Det var sofistikerat och högteknologiskt.
Det hade massor med fönster och lampor.
När jag började jobba för Bernie Madoff 1987
hade vi absolut en familjeatmosfär. De var väldigt fokuserade på familjen.
Det var en trevlig, bekväm och väldigt trygg atmosfär.
Nästan alla som jobbade där var släktingar eller släktingars vänner.
Bernies pojkar, Mark och Andy, jobbade där.
Mark och Andy var urtypen för amerikanska pojkar.
Såna som gör sina föräldrar stolta.
Jag tyckte om hans bror, Peter, som var ansvarig för regelefterlevnad.
Ruth hade ett kontor på byrån. Hon var en varm människa.
Hon var en otrolig mamma. Bernie och Ruth älskade verkligen sina barn.
Hon avgudade Bernie, och jag tror att hon var den som han anförtrodde sig åt.
En gång sa Bernie: "Ruth är en fantastisk partner."
Bernie var väldigt generös. Han gav mycket pengar till välgörenhet.
Han betalade smekmånadsresorna för alla anställda när de gifte sig.
Han satt i styrelsen för Yeshiva…
Han jobbade med Special Olympics…
Han betalade en kvinnas hjärtoperation.
Paret Madoff bjöd alla anställda och deras familjer till Montauk en helg på sommaren
och betalade för hotellen.
Vi spelade volleyboll på stranden. Vi hade rejäla fester med mycket sprit.
Vi dansade och hade roligt.
Men Bernie hade en annan sida.
Han var väldigt bestämd när det gällde hur han och allt runt honom skulle se ut.
Allt måste vara perfekt.
Om han tittade ut över golvet och såg en datorskärm som stod snett
var han tvungen att gå och ställa den rakt.
Även om man satt och använde den rättade han till den när han gick förbi.
Man fick inte ha silverfärgade fotoramar, utan bara svart eller grått.
Man fick inte ha växter på skrivbordet. Allt måste vara exakt likadant.
Med tiden blev han allt mer intensiv.
Vissa dagar kunde man känna spänningen, och då försökte man bara hålla sig undan.
Man visste aldrig när man skulle få en avhyvling.
Håll käften!
Jag minns en gång när Bernie skrek åt sin bror, Peter.
Ut ur mitt kontor!
Jag fick väldigt ont i magen och sa: "Snälla, sluta."
Peter gav med sig. Bernie var en översittare. Det var hans dolda sida.
Peter var nog lite rädd för Bernie.
Alla var lite rädda för Bernie.
Han ville ha kontroll över en,
och eftersom han alltid misstyckte så kunde han kontrollera en.
Bernie kunde bli rosenrasande på ett ögonblick.
Jag såg honom både när han var väldigt vänlig och förstående,
men också när han var väldigt brutal.
-Vad fan håller du på med? -Han kunde bara hoppa på folk.
Bernie var många olika människor. Han var många olika saker.
Han var nog väldigt pressad.
19 OKTOBER 1987
Sen i morse är börsen i fritt fall.
Det var panik på Wall Street.
Alla ville sälja - stora institutioner, privata investerare och andelsfonder,
som var oroliga för inflation, höjda räntor, en sjunkande dollar
och stora budget- och handelsunderskott.
Måndagen den 19 oktober 1987 var en av de läskigaste dagarna i mitt liv.
Så snart jag kom till jobbet och börsen öppnade vid halv tio,
tills den stängde, var det totalt kaos.
Inom två timmar efter börsens öppnande gick Dow Jones ner med 200 punkter.
Det är helt otrolig aktivitet.
Det är helt vansinnigt, och många är rädda och panikslagna.
Under kraschen försökte alla på Wall Street sälja aktier.
Alla våra telefoner ringde och vi var översvämmade av ordrar.
Folk skrek och vi skrev köpordrar… Det kändes som en krigszon.
Jag minns att min farbror ringde och sa: "Två killar går in på en bar…"
Jag sa att jag inte kunde prata och lade bara på.
Vi behövde hålla marknaden i styr.
En market maker är nån som är villig att köpa och sälja ända in i slutet.
Så det var bara vi som köpte.
Många byråer svarade inte i telefon, och jag minns att Bernie ropade:
"Svara i telefon! Vi är inte en byrå som inte svarar."
Så vi svarade i telefon och vi köpte massor med aktier.
Jag satt och tryckte på datorn och fortsatte trycka ner marknaden.
Det verkade som om det aldrig skulle ta slut.
Det var kaos på New York-börsen
när Wall Street översvämmades av över en halv miljard säljordrar.
Det har inte bara en orsak. Det finns en mörk och läskig psykologi här.
Folk sålde i ren panik.
Panik, total panik. Alla blev som galna.
För mäklare och handlare var det en total katastrof.
Ett blodbad.
Den plötsliga kollapsen påminde om en ödesdiger oktoberdag för 58 år sen,
kraschen 1929, som blev början på den stora depressionen.
Det var läskigt och överväldigande. Vi var helt förkrossade.
Men Bernie verkade aldrig bli stressad. Han var faktiskt ganska lugn.
Det fick oss att dyrka honom ännu mer, eftersom det ju var hans pengar.
Hans namn stod på dörren: Bernard L. Madoff Investment Securities.
Vi var en av få byråer som faktiskt gjorde vårt jobb och förblev öppna.
Bernie Madoff fortsatte köpa.
Han fortsatte när alla andra av Wall Streets market makers,
vars jobb det var att köpa aktier även om de förlorar pengar på dem…
Det är en market makers jobb, men de svarade inte i telefon.
Man kunde inte få tag på dem och utföra den transaktionen.
Hos Madoff kunde man det.
Wall Street har drabbats av en oerhörd chock.
Under fem års tid har marknadens uppgång verkat ostoppbar. Alla var så självsäkra.
Sen kom oktober månad, och sen kom den svarta måndagen.
Det är oklart hur mycket pengar Bernies legitima byrå förlorade i kraschen 1987,
men det faktum att han låg långt framme när det gällde olika slags datorteknik
gjorde att han kunde fortsätta hålla byrån öppen och handla med sina kunder.
Han blev hyllad för det både av SEC och New York-börsen.
Han vittnade i kongressförhör… Han var med och skrev om regelboken,
så att marknaden skulle kunna fungera genom en kris som den svarta måndagen.
Folk började prata om Bernie Madoff
som nån som står vid sitt ord, en pålitlig, lojal person,
och det gav honom ett grundmurat rykte.
Han kom med i bolagsstyrelser, han bjöds in till regleringsdiskussioner,
och han valdes till styrelseordförande för NASDAQ tre gånger.
I början av 90-talet var han en respekterad Wall Street-veteran.
Bernie levde för att vara "snubben".
Han tyckte om den piedestal som folk ställde honom på.
Ju mer det hände desto mer fick han smak för det.
Läs på mina läppar: inga nya skatter.
Och vi lyfter…
90-TALET
Folk jobbar hårdare än nånsin, och tillbringar mindre tid med sina barn.
Dagens ekonominyheter:
En uppgång för teknikföretagsaktier har lett till en rekorduppgång.
Jag tror att jag började jobba hos Bernie Madoff 1991.
Bernie Madoff hade ett utmärkt rykte.
"Bernie är en bra kille. Han är engagerad och generös. Han är bra att jobba för."
Marknaden var på uppgående. Det var när teknikföretagen tog fart.
Internet dök upp och allt fler engagerade sig i aktieaffärer.
Dow Jones har en webbsida.
Siffror i realtid, precis som de ser ut på Wall Street.
Det gjorde att vi fick allt fler kunder.
Det var en bra tid på aktiemarknaden,
för ny teknik gjorde allt mer effektivt och vinsterna bara steg.
Madoff gjorde mellan fem och sju procent av alla affärer på New York-börsen.
Det är stort för ett litet företag.
Det kommer inte att ändras, om inte marknaden kyls ner rejält.
Bernies legitima market maker-företag växer,
men i tysthet växte samtidigt hans hemliga investeringsrådgivningsbyrå,
som han skötte under bordet, helt skild från hans market maker-byrå.
Från början fick investerare en avkastning på 11 procent,
men han kunde ge upp till 15 till 19 procent.
Han gick alltid konsekvent med vinst.
Det som hade börjat i mitten av 60-talet som investeringsrådgivning för goda vänner
hade bara vuxit och vuxit och vuxit.
Avellino och Bienes fortsatte skicka stora mängder pengar till Bernie Madoff.
Avellino och Bienes skötte sin matarfond väldigt diskret och väldigt tyst.
Det fanns aldrig nåt på papper förrän en av deras underleverantörer,
som samlade ihop investeringar från släkt och vänner,
bryter mot Avellino och Bienes första budord och sätter nåt på pränt.
1992 fick SEC, värdepapperskommissionen, höra talas om en broschyr.
SEC är en myndighet som ska skydda investerare.
I broschyren stod det i princip: "Vi erbjuder 100 % trygga investeringar.
Vi har inte förlorat pengar på 20 år."
De menar att det i princip är värdepappershandel utan risk.
SEC tog en titt på broschyren och såg genast stora röda flaggor.
Det finns inga 100 % säkra investeringar. Det finns ingen aktiehandel utan risk.
Deras utredning ledde till två män, Frank Avellino och Michael Bienes.
Avellino och Bienes kom frivilligt till SEC tillsammans med sin advokat.
De ville förhöra Avellino och Bienes tillsammans.
Jag satt i mitten.
Jag tror att jag hade Bienes till vänster, och Avellino till höger om mig.
Efter ett tag ställde de frågan: "Hur mycket pengar har ni investerat?"
SEC förväntade sig nog runt fem eller tio miljoner eller så.
De såg på varandra, och en av dem sa:
"Jag tror att det är i storleksordningen 444 miljoner dollar."
Jag trodde att SEC-folket skulle ramla ur stolarna.
De hade 444 miljoner från småinvesterare. Det var mycket pengar.
På 90-talet var det mycket pengar.
De avbröt förhöret.
De sprang i väg för att prata med chefen för SEC:s New York-kontor och:
"Herregud! Vad är det som pågår?" De var ursinniga.
Jag trodde att deras chef skulle få en hjärtattack.
SEC misstänkte att det rörde sig om bedrägeri,
men de trodde att det var Avellino och Bienes som låg bakom.
Men sen förklarade Frank Avellino och Michael Bienes
att alla investeringsbeslut hade fattats av Bernie Madoff.
De sa: "Titta inte på oss, titta på Bernie Madoff."
SEC vill ha Bernie Madoffs dokumentation.
När SEC kommer och börjar rota i saker blir Madoff rädd,
eftersom alltihop var ett bedrägeri.
Madoff gjorde aldrig några investeringar i sin investeringsrådgivningsbyrå.
Han bara tog människors pengar, men utan att nånsin investera dem.
Allt var påhittat. Det var ett Ponzibedrägeri.
Här ser vi Charles Ponzi 1919.
Ponzi har bevisat att han kan få en avkastning på 50 procent på 90 dagar.
Kloka människor följer honom, men han fälls för bedrägeri.
I ett klassiskt Ponzibedrägeri tar man pengar av en och ger till en annan.
Man säger: "Jag ska investera dina pengar och du ska få avkastning på dem."
Men jag ger dina pengar till nån annan. Den här processen bara fortsätter,
för jag behöver ständigt nya investerare för att betala de gamla investerarna,
eftersom inga pengar nånsin investeras i nånting.
När SEC började utreda Avellino och Bienes 1992
måste Madoff bevisa att det är äkta transaktioner.
Han ber Frank DiPascali att skapa falska dokument som han kan ge till SEC.
Frank DiPascali var Madoffs högra hand. Han hade jobbat för honom i många år.
Han hade hand om matarfonderna och hade hand om mycket pengar.
Frank var en riktig karlakarl, och han var otroligt skärpt.
Frank DiPascali hade passat utmärkt i en maffiafilm.
Han var en arbetarklasskille och han var otroligt lojal.
DiPascali visade sig verkligen vara situationen vuxen.
Han började skapa den falska dokumentationen.
Allt måste se äkta ut, som kontohistorik, transaktionsloggar och kontoutdrag.
Det ska inte bara lura vem som helst, det måste kunna lura självaste SEC.
När SEC kom visade Bernie Madoff dem den falska dokumentationen.
De trodde att allt var äkta.
Jag vet inte hur noga de gick igenom dokumenten.
Mycket var nog förutfattade meningar.
Vem hade trott att Bernie Madoff, eller nån av dem, skulle fuska i så stor skala?
1992 lade SEC ner fallet utan några som helst rättsliga åtgärder,
och utan att ha utrett Bernie Madoff.
Men det de gjorde var att de tvingade Avellino och Bienes att stänga ner firman,
eftersom det var en oregistrerad investeringsbyrå.
SEC sa: "Det här är inte lagligt.
Ni måste ta ut pengarna från Bernies byrå och ge tillbaka dem till de inblandade."
FIRMA MÅSTE ÅTERBETALA INVESTERARE
Det handlade om 440 miljoner dollar.
Det var pengar som Bernie inte hade, eftersom allt var ett bedrägeri.
Då går han till tre stora investerare som har varit med honom länge.
Jeffry Picower, Carl Shapiro och Norman Levy
var bland de första som investerade med Bernies investeringsrådgivningsbyrå.
De var väldigt nöjda med hans resultat.
Nu övertalar Bernie dem att hjälpa honom.
Oavsett om de visste vad han gjorde eller om de faktiskt var helt ovetande
så lyckades de få fram pengarna, och Bernie kunde skriva checkar
till alla Avellino och Bienes kunder.
Gissa vad som hände?
Ingen ville ha tillbaka pengarna. De älskade det Bernie gjorde.
När SEC stängde ner Avellino & Bienes,
gick många av deras klienter direkt till Madoff i stället.
Plötsligt sa Bernie: "Snart får vi mycket att göra.
Det har hänt nåt. Många kommer att ringa och många kommer att vilja investera."
Många av investerarna var pensionärer, och många av dem kom från Florida.
Det var änkor som sa:
"De sa åt mig att ringa, och jag vill investera 15 000 dollar."
Det höll på så i flera dagar.
När vi stängde kontona från Avellino & Bienes
började jag bli pressad av människor som behövde de pengarna att leva på.
SEC hade sagt till mig:
"Om du vill fortsätta göra affärer med de här människorna ser vi inget fel i det."
Bernie Madoff var ännu inte registrerad som rådgivare. SEC missade det,
och missade tyvärr ett av historiens största bedrägerier.
Jag hade jobbat hårt med ett ekologiskt matföretag.
Efter 20 år ville jag gå i pension, och jag sålde det för en miljon dollar.
Då investerade jag kanske 100 000 dollar hos Avellino och Bienes,
och när SEC satte dit dem fick jag veta
att Avellino och Bienes hade investerat hos Madoff.
När SEC undersökte Madoff utan att hitta nåt konstigt
började jag investera direkt hos Madoff.
Han utlovade en jämn avkastning på runt nio procent per år.
Det var väldigt lockande. Han lovade inte för mycket, utan en jämn avkastning.
Jag läste på.
Jag läste artiklar om att han var ledande inom elektronisk aktiehandel,
och att han var nån som fick saker gjorda.
Att SEC inte fann några oegentligheter
betydde för mig att de godkände Madoff,
så jag förde över 900 000 dollar till Madoff.
Plötsligt är det inte Avellino och Bienes som samlar ihop pengarna till Bernie,
utan tusentals människor som investerar i Bernies oregistrerade investeringsbyrå.
Hans namn spreds mest från mun till mun.
Man hörde hans namn på sin country club eller på välgörenhetsstiftelsens möte.
Han börjar bli ett namn bland eliten av förvaltarna.
Alla säger de samma sak:
"Investera hos Bernie. Vi vet inte hur han gör, men det är magiskt."
Madoffs oregistrerade investeringsbyrå får nya klienter
som kända judiska universitet och filantroper
som förintelseöverlevaren Elie Wiesel,
och förstås några väldigt rika familjer, som familjen Katz och familjen Wilpon,
som ägde basebollaget New York Mets.
Hans Ponzibedrägeri måste förändras i grunden, och nå en helt annan nivå.
Han lyckades lura SEC. Han hade överlevt en utredning utan en skråma,
så han kände att han var onåbar. Han kunde gå hur långt som helst.
Hans legitima byrå gör att Madoff verkar trovärdig och framgångsrik,
och han har runt 5 000 klienter i sin investeringsrådgivningsbyrå.
Han måste göra Ponzibedrägeriet större.
Han behöver mer plats för att hålla bedrägeriet skilt från hans legitima byrå.
Han hyr kontorsutrymme…
…på Lipstick Buildings 17:e våning.
Det är ett antal små kontor där Frank DiPascali styr.
Det är rörigt och trångt, inte alls som de eleganta kontoren högre upp.
Det är här hans Ponzibedrägeri ska växa exponentiellt under de kommande åren.
Det blir ett bedrägeri på anabola steroider.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu