Prošlo je tjedan dana otkako se Bernie Madoff predao FBI-u.
Imao je golem ugled.
-Veliki igrač. -Ako ne vjeruješ njemu…
-Suosnivač NASDAQ-a. -...kome vjeruješ?
Kako je to sam mogao izvesti?
To je gotovo nemoguće. Sigurno su i drugi bili umiješani.
-Ali pitanje je jesu li znali što rade. -Da.
IGRAJ NA SIGURNO
U istrazi Bernieja Madoffa bilo je neuobičajeno
što je počela priznanjem i uhićenjem,
no znali smo da trebamo još toga.
Za vrijeme istrage
otišli smo na 17. kat
i vidjeli…
„Čovječe!”
MINISTARSTVO PRAVOSUĐA
Kao da smo se vremeplovom vratili u prošlost.
Izgledalo je kao sredina 1980-ih.
Ondje su bila ona velika računala.
Posvuda gomila papira.
Ormarići s dosjeima, kutije.
Faksovi zahtjeva za otkup dionica.
Dokumenti posvuda.
Vrlo neuredno,
velika suprotnost uredu na 19. katu, koji je bio besprijekorno čist.
Najviše me se dojmio matrični pisač.
Imao je onaj staromodni papir, onaj s rupicama koji otkineš sa strane.
Ako ulažeš novac s bilo kojom velikom brokerskom tvrtkom,
nitko izvještaje o stanju dionica ne dobiva na takvom papiru.
Na jednom stolu našao sam gomilicu indeksnih kartica
na kojima su sve transakcije gotovinom bile ispisane ručno.
Podizanje, ulaganje, konačni iznos.
Pogledao sam taj iznos,
vidio da piše četiri i pol milijuna i pomislio: „Ajme, to je baš puno.”
Tad sam pogledao malo bolje i vidio da piše četiri i pol milijarde.
Tad sam shvatio
da to nije običan slučaj gospodarskog kriminala.
MADOFF: ČUDOVIŠTE S WALL STREETA
Za Madoffa sam počeo raditi oko 1992. g. kao računalni operater.
Kad sam došao k njemu na prvi intervju,
razgovor je bio dobar
i bio sam vrlo zadovoljan ponuđenom plaćom.
To je bilo dvostruko više nego što sam dobivao u Federal Expressu
i nisam radio na kiši.
Radio sam u lijepoj uredskoj zgradi
i bio sam jako uzbuđen,
ali i vrlo nervozan jer je to bilo nešto
na što nisam navikao.
U početku sam radio na 19. katu.
Tad je sve bilo na 19. katu.
Taj 19. kat bio je krasan.
Sve u staklu, sve crno i srebrno.
Tad smo se preselili na 17. kat.
Ondje je bilo potpuno drukčije.
Kad ste se počeli baviti,
nazovimo to prevarantski savjetnički posao,
te ste ljude preselili ste na 17. kat?
Tako je. Savjetnički dio posla premjestili smo na 17. kat.
To je bilo 1990-ih.
Radio sam noću pa sam vidio puno tih prljavih stvari.
Vidio sam da ondje nije sve baš potpuno čisto.
Imali su dio koji su zvali Kavez.
Ondje se sve odvijalo.
Onamo su ulazili s limenkama piva,
a tad ste mogli i pušiti u uredu.
Ljudi su dolazili pijani, odlazili straga s ljubavnicama,
netko bi šmrkao koku i slično.
Meni je to bilo totalno ludo. To me šokiralo.
Bio sam jako naivan zbog činjenice
što su dolje i dalje radili veliki igrači iz naše tvrtke,
poput Bernieja Madoffa i Franka.
Savjetnički dio posla
na 17. katu
nadzirao je Frank DiPascali.
Vodio je sve na tom katu.
Bismo li mogli reći da je Frank bio zadužen za 17. kat?
Da. Pokazao je veliki dar za organizaciju cijelog tog sustava.
Radio je sve.
Frank DiPascali bio je poput tipičnog mafijaša
koji baca kockice na ulici.
Svakako je bio pametan, ali u smislu snalažljivosti u životu.
Da je Frank bio mafijaš, on bi određivao koga treba ubiti.
Frank je bio Talijan iz Queensa.
I ja sam Talijanka iz Brooklyna.
Ali nismo bili bliski.
Trebali smo biti.
Ali bili smo različiti.
Čula sam da je Frank radio na benzinskoj crpki
prije negoli je počeo raditi za Madoffa te da nije diplomirao.
Ako nekog postavite da vodi biznis financijskog savjetovanja,
očekivala bih da to bude netko obrazovan.
Nikako to nisam mogla shvatiti.
Bilo je vrlo očito da Bernie iznimno cijeni Franka.
Franku je to bila prilika da zaradi onoliko koliko ni u snu nije očekivao
i živi onako kako je htio.
Ne znam baš bi li klinac njegova porijekla mogao imati jahtu kakvu je on imao
i kuću u Jerseyju kakvu je on imao
da je radio bilo što drugo.
A ondje je bila i Annette Bongiorno.
Ne znam što je točno Annette radila.
Znam da je bila velika igračica i vrlo elegantna žena.
Lijepo se odijevala.
Znam da je mnogo zarađivala.
Imala je ladicu punu gotovine.
Rekla bi mi: „Idi u ladicu i uzmi toliko i toliko
i naruči večeru otud ili odonud.”
I ondje je bila lijepa hrpica novca.
Annette je bila iz Queensa, iz radničke klase, s ne baš puno obrazovanja.
Mnoge od tih ljudi sa 17. kata
Bernie je našao dok su još bili vrlo mladi i povodljivi.
Zato su bili nevjerojatno odani
i radili sve što bi on tražio od njih.
Annette je obožavala Bernieja.
Mislim da bi za njega skočila pred metak.
Dolje je imala svoju ekipu koju je kontrolirala
i činilo se da se Bernie jako oslanja na nju,
osobito za svoje najveće klijente.
Okrenimo se Annette. Annette Bongiorno?
Da.
Za što je ona bila zadužena?
Ona je vodila…
velike klijente.
Koliko je dugo radila za vas?
Vjerojatno 30 i nešto godina.
Što god da je Bernie radio,
ostavio bi to da bi razgovarao s njom.
Dojmilo me se koliko se brine za nju.
Vrlo je odan starim zaposlenicima.
Stalno je išla u Palm Beach.
Stalno je imala nove aute.
Živjela je na prilično visokoj nozi,
a bila je zapravo tajnica iz Queensa.
Savjetnička tvrtka na 17. katu uvijek je imala puno posla.
Stalno su slali neku poštu.
Bilo je vrlo aktivno.
I bilo je podijeljeno na dva dijela. Annette na jednoj strani, Frank na drugoj.
I informatičari Jerry O'Hara i George Perez.
Jerry O'Hara bio mi je nadzornik.
Nadzirao je što radim.
Kao operater na računalu ispisivao sam izvještaje
za neke dionice i vrijednosnice,
ali pisači su bili spori.
Bili su to stari matrični pisači.
Tipičnoga radnoga dana na 17. katu
ispisao bih 700 takvih izvještaja.
Kad si pisač zapeo,
pozvao bih njih pa bi oni to sredili.
Ne bi to ostavili za sutra.
Obavili bi to odmah.
Ako bi to bilo umrljano, sve bi ispisali ponovno
i slali to raznim klijentima.
Budno su pazili na sve detalje svega što se događalo.
Ne želim odati svoj identitet
jer ne želim imati ništa ni sa čim što se još događa u vezi s tim.
Znam da su Madoffi činili nešto vrlo loše nekima
i žao mi je tih ljudi,
ali prema meni su bili dobri
pa o njima ne mogu reći ništa loše.
Prevara Bernieja Madoffa nije bila kompleksna.
Jednostavno je uzimao novac
i govorio ljudima da će ga uložiti, a nikad nije.
Kako bi održavao tu prevaru,
imao je svoje ljude
u savjetodavnom biznisu koji su stvarali lažne transakcije.
Lako je stvoriti lažnu transakciju
ako znate koliko je što vrijedilo dan prije.
To je kao da odete na trkalište i kladite se na jučerašnju utrku.
To je bila samo stvar upisivanja.
Ljudi su samo upisivali te stare podatke
kako bi izgledalo kao da su prije mjesec dana kupili dionice Amazona
i jučer zaradili prodajom.
George Perez i Jerry O'Hara imali su računalne programe
koji su podatke o lažnim transakcijama
ubacivali u izvještaje klijentima
pa je to tim klijentima izgledalo stvarno.
Kompleksnost je samo u broju klijenata s kojima je radio 90-ih i 2000-ih.
Gotovo 5000 klijenata.
Bila je to tvornica papira.
Upisivali su lažne transakcije,
gledali kolika je zarada,
uništavali te izvještaje,
upisivali nove s drugim iznosima
kako bi zarada izgledala još veća
i onda to slali klijentima.
Važno je reći da g. Madoff nije dopuštao elektronički pristup klijentima
pa oni nisu mogli vidjeti svoj račun.
Nije htio da imaju taj pristup i vide što se događa iza kulisa.
Na 17. katu radili su kao da su kladionica,
a netko je morao pratiti sav taj novac.
Jodi Crupi bila je još jedna od tih neprofinjenih ljudi
koje je Bernie doveo kao ključnu osobu u cijeloj shemi.
Njezin posao pri kraju je bio da vodi takozvani „Jodin blok”.
Svaki dan bi radila izračun
svih novčanih transakcija preko računa banke JP Morgana,
poznatog kao zloglasni račun 703,
što su bila zadnja tri broja tog računa
koji su koristili u Ponzijevoj shemi.
Svaki dan taj bi izračun odnijela Bernieju
pa je on tako znao sve što se događa.
To je g. Madoffu bilo važno.
Kad vodite takvu prevaru, morate znati koliko novca imate
kako biste imali dovoljno gotovine za sve koji žele podići novac.
Zato je 17. kat bio tako važan Bernieju Madoffu.
Kad imaš punu kontrolu nad ljudima za koje znaš da dugo ništa neće reći,
možeš takvu prevaru održavati četiri desetljeća pa i duže.
Tom savjetničkom biznisu na 17. katu
pristup su imali samo ljudi koji su ondje radili.
Imala sam ključ jer sam stalno odlazila do Bernieja.
Kad bih došla dolje, nitko me nije pozivao da ostanem.
Nitko nije htio razgovarati.
Taj 17. kat bio je velika enigma.
Ljudi koji su radili gore
nisu znali što se dolje događa.
Mi im nismo govorili o svom poslu,
a ni oni nama o tome što oni rade dolje.
Za Madoffa je radilo puno članova obitelji pa je Bernie uvijek znao što se događa.
Članovi obitelji imali su sve ključne poslove na 19. katu.
Mlađi brat Peter bio je zadužen za usklađivanje,
a svojim mladim sinovima Marku i Andyju dao je vrlo odgovorne poslove.
Vodili su 19. kat.
Njegovi sinovi radili su za tvrtku od dana kad su diplomirali.
Slušali smo ih jer su bili Madoffi.
Mislio sam da sam puno bolji trgovac od Marka,
ali njegovi su argumenti uvijek bili jači jer je bio Mark Madoff.
Čak se šalio kako ondje vlada nepotizam.
Mark i Andy mislili su da moraju shvatiti cijeli posao,
uključujući ono što je Bernie radio na 17. katu
sa savjetničkim poslom,
ali Bernie im nije govorio o tome.
Bernie je povukao jasnu granicu
koja je njegove sinove odvajala od onog što se događa na 17. katu.
Koliko znam, Mark i Andy nisu smjeli ići na 17. kat
i to im je jako smetalo.
Sjećam se koliko mi je čudno bilo
što je njemu više stalo do toga da u sve to uključi Franka,
a ne vlastite sinove.
Bernie je, ukratko, rekao:
„Ja ću voditi svoj dio posla, vi svoj, a to zaboravite.”
Ni sinovi ništa nisu smjeli pitati.
Od najmanje kraja 19. stoljeća
pokazatelj uspjeha na Wall Streetu i u financijskom svijetu New Yorka
bio je igranje golfa zimi.
Odlazak nekamo gdje je lijepo vrijeme,
dalje od njujorške bljuzge.
Bernie i Ruth odlučili su se za Palm Beach,
jednu od najekskluzivnijih enklava
na istočnoj obali Floride.
Ondje su kupili kuću
i počeli sudjelovati u društvenom životu Palm Beacha.
Bernieja i Ruth primili su u golf-klub u Palm Beachu.
Taj klub, za razliku od mnogih koji su ondje duže postojali,
bio je otvoren i za Židove.
Većina židovskih obitelji bila je u tom klubu.
Mnogi koji su dolazili u sinagogu bili su članovi tog kluba.
U Ameriku sam došao kao disident jer mi nisu dali da emigriram iz SSSR-a.
Došao sam iz Sovjetskog Saveza,
Kad sam se prijavio za položaj rabina u Palm Beachu,
pitali su me imam li smoking.
Rekao sam da sam samo nekoliko puta u životu unajmio smoking.
Rekli su mi da ću morati imati bar jedan jer ću ići na puno dobrotvornih evenata.
Palm Beach jedan je od najvažnijih centara skupljanja sredstava za dobrotvorne svrhe,
uključujući židovske.
Koliko shvaćam,
za prijam u taj klub morate davati za dobrotvorne svrhe,
uz 300 000 dolara koje više nikad nećete vidjeti.
To je bio samo pokazatelj da vjerujete u taj klub.
Prikupljanje tih sredstava važan je dio života u Palm Beachu
pa je zato vjerojatno i došao onamo.
To jest zanimljivo pitanje. Zašto je Bernie Madoff odabrao Palm Beach?
Nije otišao u Silicijsku dolinu.
Nije otišao u Bedford New York ili Scarsdale.
U Palm Beachu Židovima je dopušteno članstvo u jednom klubu
i ondje je Madoff doznao
da vrlo lako može privlačiti nove ulagače.
Da to bude vrlo ekskluzivno.
Sjećam se kako su ljudi govorili da je gotovo nemoguće upasti u to.
Netko bi mu rekao da želi uložiti milijun dolara.
On bi ga odbio.
Odbijao je ljude.
Stvorio je tu uzbudljivu priču
da to ide preko nekog tko poznaje nekog tko poznaje nekog.
Možda neće uzeti tvoj novac.
Učinio bi ti uslugu kad bi uzeo tvojih pet milijuna. Bio je briljantan.
Jeste li aktivno tražili klijente za savjetnički posao?
Nisam.
Zašto?
Jer smo bili u položaju da odbijamo nove ulagače.
Nikad nismo tražili nove ulagače.
Štoviše, katkad smo pokušali vratiti novac,
ali klijenti ga nisu htjeli.
Moj otac sav je novac uložio kod Bernieja Madoffa.
Bernie je ostavio jak dojam na njega.
Vrlo jak dojam.
San je Židova poput mog oca bio
da zarade novac, ulože ga i onda žive od kamata.
U početku smo samo moj otac, majka, moja sestra i ja
uložili nešto novca i dobili povrat sljedeće tromjesečje.
Otac je rekao: „Uložimo još.”
Sad smo uključili mog šogora i suprugu.
Do 2008. godine
moja djeca su ulagala kod njega, nećaci i nećakinje i neka njihova djeca.
Moj otac ponosio se time.
Tako je priskrbio za svoju obitelj
i jako se ponosio time.
Moj otac imao je hrpicu izvještaja
iz tvrtke Bernieja Madoffa
i rekao: „Gledajte koliko zarađujemo.”
Rekao je: „Tip je briljantan.”
Ja sam rekla: „Tata, ne shvaćam.
Kako to da svi dobivaju 8 i 7 %,
a ti 15?”
A mi je odgovorio onako tipično:
„Ne zamaraj ti glavicu time.”
Puno tih procedura i metoda bile su mi čudne.
Kad bi on navodno kupio te dionice,
potvrdu bismo dobili tek dva ili tri tjedna poslije.
Nismo to propitkivali, ali to nije stizalo na vrijeme.
Bilo je teško komunicirati s njima.
Prilično smo rano naučili da je on kao onaj Soup Nazi iz Seinfelda.
Oprostite, zaboravili ste kruh.
-Želite kruh? -Da, molim.
Tri dolara.
-Molim? -Nema juhe za vas.
Previše pitanja, nema juhe.
„Vraćam vam vaš ček.” Tako je bilo.
Klijenti me nikad nisu zvali da bi razgovarali o izvještajima.
Nisam o tome razgovarao s klijentima.
Kad bi me nazvali i tražili povrat novca,
rekao bih: „Prodat ću ako me tjerate da to prodam.
Šaljem vam novac i ne vraćajte se.”
Ljudi bi rekli: „Ne treba.
Dobro je tako, samo vi nastavite.”
Kupovali su nešto što je već imalo dugogodišnji ugled.
Što je trajalo već 10, 15, 20 godina kad su se oni uključili.
Zato nisu sumnjali.
Jesu li mu ljudi više vjerovali zato što je bio Židov?
Jesu. Tu je bio taj element: „Naš je.
Sudjeluje u našem društvu, u našoj zajednici.”
No treba znati židovsku povijest.
Židovi nisu bili dobrodošli na većini mjesta na planetu,
a osobito u Palm Beachu.
Vrlo dugo niste mogli kupiti kuću, ne bi vas prihvaćali u klubove,
čak ni u slavne hotele sve do 1960-ih, do 1965. godine, mislim.
Imali su natpise: „Zabranjeno za Židove i pse.”
To nije bilo zbog religije nego zbog društva,
zato su Židovi naučili da moraju podići zid oko sebe.
Nisu bili protiv drugih, samo nisu mislili da će ljudi biti fer prema njima.
Vjerovali su Bernieju jer su mu svi koje su poznavali vjerovali.
I bilo im je nezamislivo da bi ih netko njihov prevario.
Jedanput me recepcionarka pozvala.
Rekla je: „Nećeš vjerovati. Ušle su dvije starije gospođe
i htjele upoznati Bernieja. Ponašale su se kao da je filmska zvijezda.”
Neki od tih starijih ljudi bili su dragi.
Valjda im je on bio…
Kao židovski sin.
Brinuo se za njih, ulagao njihov novac.
Divili su mu se.
I ja sam.
Bilo je bogatih ljudi,
ali i onih koji su uložili svu ušteđevinu.
Ne samo Židovi, svi.
Tad je Berniejev savjetnički posao već jako narastao.
Uglavnom zahvaljujući glasinama.
Bernie je skupljao imena,
kretao se u sve važnijim krugovima.
To mu je omogućilo da se uključi u taj novi svijet hedge fondova.
Hedge fond u početku se zvao hedged fund.
Takav fond
ne bavi se samo dionicama u usponu.
Kupovao je i manje vrijedne dionice.
Tako bi zaštitio ulaganja.
Hedge fondovi dugo su postojali,
ali 80-ih i 90-ih dogodila se golema promjena u ulaganjima.
Tad su startupi iz Silicijske doline počeli biti sve privlačniji.
Menadžeri drugih fondova rekli su:
„Hedge fondovima mogu zaraditi mnogo više.”
Ali, kako im je popularnost rasla,
kako je svatko zaključio da bi mogao biti menadžer hedge fonda,
jednostavno su odustali od izvorne strategije klađenja na više strana.
Jednostavno su skupljali novac na gomilu
i ulagali ga preko nekog poput Bernieja Madoffa.
Jeffrey Tucker, bivši regulator SEC-a,
i Walter Noel,
klasični primjerak dobro školovane aristokracije Wall Streeta,
udružili su se i osnovali hedge fond Fairfield Greenwich.
Tast Jeffreyja Tuckera poznavao je Madoffa
pa ih je upoznao.
Walter Noel i Jeffrey Tucker otišli u se naći s Berniejem
i Frankom DiPascalijem.
Madoff im je objasnio svoju strategiju split-strike.
U rječniku Wall Streeta o su jednostavno zvali bull-spread.
To je strategija kupovanja dionica koje su trenutačno u usponu,
ali i određivanje donje granice vrijednosti
kako ne biste izgubili previše.
To je Bernie počeo prodavati.
Namjerno je to prikazao kompleksno,
ali činilo se da će od Bernieja dobiti ono što žele,
a to je ujednačena zarada.
Ono što im se najviše svidjelo
bilo je nešto što dotad nisu vidjeli u hedge fondovima.
Struktura naknada bila je sjajna.
Pravilo je bilo dva i dvadeset.
Menadžer, Fairfield Greenwich,
odmah bi dobio 2 % od svih uloženih sredstava.
To je njihova godišnja naknada za upravljanje vašim novcem.
A usto bi dobili 20 % sve ostvarene zarade.
U normalnom svijetu s normalnim financijskim menadžerom
Walter Noel i Jeffrey Tucker morali bi naknadu,
naknadu koju su dobili od ulagača, podijeliti s Madoffom.
Ali Madoff to ne traži od njih.
Madoff im prepušta svu naknadu
i moraju mu samo plaćati proviziju
za trgovanje koje navodno obavlja za njih.
Zbilja je malo reći da je to bilo neuobičajeno.
To je bilo bez presedana.
Bila je to najprivlačnija ponuda
koju je menadžer hedge fonda mogao dobiti.
Mora se priznati da je Jeffrey Tucker propitkivao.
Uvijek je sve provjeravao.
Ali Bernie se poslužio strategijom kojom je bio jako uspješan.
„Ako imaš toliko pitanja, možda bi trebao povući novac.
Nemam ja vremena za ovo.”
Fairfield Greenwich odlučio je surađivati s Madoffom.
Fairfield Greenwich bio je prvi veliki hedge fond koji je Bernieju bio klijent.
Radila sam za utemeljitelja Fairfield Greenwicha Waltera Noela
od 1987. do 1998. godine.
Walter Noel i njegova obitelj bili su vrlo pretenciozni.
Kad je Walter tek počeo,
pokušavao je glumiti da je bogat jer su htjeli biti u visokom društvu.
Čula sam da je stalno refinancirao hipoteku.
Iznajmio mi svoju kuću kako bi platio odmor u Europi.
Neko je vrijeme sam kosio svoj travnjak.
A njegova je punica davala njegovoj ženi novac da joj pomogne svaki mjesec.
Ali Walter se dobro znao prodati.
Živio je vrlo ambiciozno.
Nastojao je biti u pravim klubovima i bio je vrlo druželjubiv
i povezivao se s ljudima.
Meni to nije bilo ništa strašno. Pa što ako je bio takav?
Tad se pojavio Bernie Madoff
i sve je jednostavno eksplodiralo.
Kao da je našao koku koja nese zlatna jaja.
Novac je ubrzo počeo pristizati, mnogo novca.
Prestao je sam kositi travnjak i iznajmljivati kuću.
Bernie je doživio taj priliv novca iz svijeta hedge fondova.
Djelomičan razlog bila je glamurozna struktura
obitelji Waltera Noela.
Imao je pet krasnih kćeri.
Svaka se uspjela udati za nekog bogatog aristokrata
na raznim stranama svijeta.
Jedna se udala za južnoameričkog nasljednika,
druga za švicarskog ulagača
s vezama u Latinskoj Americi i Bliskom Istoku.
Uz pomoć Fairfield Greenwicha i svih tih zetova
Bernie je dobio globalni kredibilitet
i pristup globalnoj gotovini.
Dugo mi je trebalo da shvatim
što je tako posebno u trgovanju Bernieja Madoffa.
Jedan Walterov klijent htio je vidjeti koje su dionice u portfelju.
Dao mi je sedam stranica
ispisanih na matričnom pisaču,
na tankom papiru, tintom loše kvalitete.
Pomislila sam: „Kakav amaterizam.”
Izgledalo je kao da radi u podrumu okružen neožbukanim zidovima.
Izvještaji nisu izgledali tako.
Svaki izvještaj iz banke,
od brokera ili kreditne zajednice
ispisan je na vrhunskom papiru i ima veliki logotip u boji,
sve izgleda dobro
i piše broj koji možete nazvati
u slučaju da imate problem ili pitanje. Izvještaji Bernieja Madoffa nisu to imali.
Hedge fondovi važni su Madoffu
jer preko njih dobiva novac.
Hedge fond zapravo je napajajući fond
koji skuplja novac ulagača
i u ime tih ulagača prepušta taj novac Madoffu.
Sad je pitanje koliko je tih napajajućih fondova svjesno sudjelovalo
ili zažmirilo na jedno oko
ili zabilo glavu u pijesak i reklo:
„Neću previše propitkivati sve dok ja imam zaradu od toga.”
Ali svejedno se moraš zapitati
što se tada njima motalo po glavi
kad su ulagali preko Madoffa.
G. Madoff je nekim većim pojedinim klijentima
obećao bolje kamate.
To je bila, recimo, velika četvorka.
Imali ste dogovor s Normanom Levyjem, Carlom Shapirom...
Da.
-S Jeffryjem Picowerom? -Da.
I Stanleyjem Chaisom?
Da. Imao samo poseban odnos s tom četvoricom klijenata.
Picower je bio nešto drukčiji.
Pitala sam Madoffa misli li da itko od njegovih velikih ulagača
zna što on radi.
Jedini kojeg je spomenuo bio je Picower.
Rekao je: „Mislim da je znao.
Ali nikad nismo razgovarali o tome”
NAJBOGATIJI OD BOGATIH
Jeffry Picower bio je dugogodišnji klijent g. Madoffa.
Duže od 30 godina.
Bio je odvjetnik, računovođa
koji je u početku prodavao porezna utočišta.
Picower je pomalo tajanstven lik.
Uložio je više od 600 milijuna dolara preko Madoffa,
a između 1998. i 2003. godine počeo je podizati novac.
A iznosi koje je podizao bili su zbilja nevjerojatni.
Stotine milijuna dolara odjedanput.
Jedne godine podigao je milijardu dolara.
To je Bernieju sigurno bilo teško izvesti.
Morao je skupljati novac kako bi pokrio Picowerovo dizanje s računa
i u jednom je trenutku sav novac koji je preko Fairfield Greenwicha
stizao Bernieju u ruke
na kraju bio isplaćen Jeffryju Picoweru.
Ako pogledate cijeli njihov poslovni odnos,
Picower je podigao sedam milijarda s Berniejevog savjetničkog biznisa.
No Bernie je postao potpuno ovisan o Picoweru
jer Picower je, osim što je podizao milijarde,
također i ulagao, pa makar samo nakratko,
kad bi Ponzijeva shema bila u opasnosti zbog nedostatka keša
i izvlačio Madoffa kad ga je trebalo izvlačiti.
Zbog toga je Picower bio u položaju da ucjenjuje Madoffa.
Istodobno je Berniejev spasitelj,
ali i veliki neprijatelj koji ga je izluđivao
jer je Bernie, koji je htio potpunu kontrolu,
dopustio nekom drugom da kontrolira njega.
Recimo, dok je Picower izvlačio zbiljsku zaradu iz biznisa,
prijavio bi lažne gubitke Annette Bongiorno
i doslovno rekao: „Trebam gubitke.
Na kraju godine ne želim prijaviti zaradu.”
Izradili bi mu lažne podatke
kako ne bi platio porez na novac koji je podizao.
Pitao sam Bernieja zašto se prepustio tom tipu na milost.
Rekao je: „Jime, znaš za izreku
'Drži prijatelje blizu, a neprijatelje još bliže'”.
Bernie je i sam posumnjao
da je Jeffry Picower shvatio što on radi
te da ga Bernie ne može odbiti
pa ga je zato odlučio maksimalno iscijediti.
I zbilja, nitko nije zaradio više,
nitko se od te prevare nije obogatio više od Picowera, čak ni Madoff.
Priznao sam da sam radio puno toga što je bilo vrlo neugodno i pogrešno
i zbog čega se kajem,
ali za to sam ja kriv.
Nitko me nije prisilio.
Morate to shvatiti
i morate shvatiti moj odnos s tom četvoricom.
Ta velika četvorka bila je jako pohlepna
i nisu htjeli raskinuti suradnju.
Novinarka sam.
O biznisu pišem od 1990-ih.
U Barron's Magazineu počela sam raditi 2000. godine.
Htjela sam pisati o hedge fondovima
koji tad nisu bili tako veliki kao danas.
Jednoga dana nazvao me tip koji mi je bio dobar izvor informacija.
Rekao je: „Trebala bi istražiti hedge fond B. Madoffa. Nikad ne gubi novac.”
To me odmah zainteresiralo
jer nikad u povijesti nije bilo fonda
koji ništa nije izgubio na Wall Streetu.
Internetske tvrtke mnogo su izgubile na Wall Streetu ovaj tjedan,
a pokolj tek počinje.
Nekad uspješne tvrtke čije su dionice vrijedile 40, 40 i 50 dolara
sad se prodaju jeftino.
Početkom 2000-ih
nastao je krah internetskih tvrtka.
Burza se urušila.
Ali u to vrijeme
hedge fond Bernieja Madoffa naizgled je i dalje zarađivao,
što je također bilo čudno.
Zašto bi baš taj hedge fond jedini i dalje zarađivao?
Htjela sam doznati više o hedge fondu B. Madoffa.
Za vrijeme tog istraživanja
našli smo ponudbeni dokument Fairfield Greenwicha.
Taj dokument zapravo je samo prospekt ili ponuda za ulaganje
koju fond daje potencijalnim klijentima
i koja objašnjava strategiju.
U proljeće 2001. godine
mogli ste otići u Burzu,
među brokere
i pitati ih: „Jeste li trgovali s njim?
Je li tko radio s multimilijarderskim hedge fondom
koji vodi Madoff?”
I čudno je bilo što nitko nije poslovao s njim.
Pitala sam privatne banke:
„Imate li bogate klijente koji ulažu u taj fond?”
I s vremenom sam počela primjećivati nešto vrlo čudno.
Primjerice, kad bih razgovarala s klijentima privatne banke, rekli bi:
„Rekli su nam da smijemo ulagati u Berniejev fond,
ali nikom to ne smijemo reći.”
Veliki je alarm kad vam čovjek koji upravlja vašim novcem kaže
da to nikom ne smijete reći
jer se većina menadžera portfelja želi hvaliti uspjehom.
Otišla sam na ručak s nekim tko je radio u Merrill Lynchu.
Bio je bankar bogatih i on mi je rekao:
„Ne mogu provjeriti sve podatke.
Ali ako klijentima kažem
da ih želim povući iz Madoffova fonda,
dat će mi otkaz.”
I taj se scenarij stalno ponavljao.
Tad sam nazvala i Fairfield Greenwich i razgovarala s Jeffreyjem Tuckerom.
On me glatko odbio i rekao:
„Nema razloga za pisanje o ovom. Ovo je privatni fond.
Nije otvoren za male ulagače.”
Barron's je vrlo čitan časopis.
No neki su ulagači izbjegavali Madoffa.
Na primjer, Goldman Sachs,
Salomon Brothers.
Nisu htjeli raditi s Madoffom.
Rekli su da im je nešto u tome čudno.
Mislila sam da ću lako dogovoriti razgovor s Berniejem
jer većina menadžera voli kad ih intervjuiraju.
Smatralo se velikim uspjehom
kad Barron's piše o vama.
Ali nisam mogla doći do njega.
Pokušala sam na prednja i stražnja vrata.
Tip jednostavno nije htio razgovarati sa mnom.
Nekoliko dana prije izlaženja novog broja
ostavila sam mu poruku.
„Pisat ćemo o tome razgovarali vi sa mnom ili ne.”
I...
Tad mi se odmah javio.
Koliko se sjećam, bio je vrlo slatkorječiv.
Zvučao je iznenađeno što želimo pisati o njegovom fondu.
Ali brzo me se riješio rekavši:
„Ne smijem vam opisati svoju strategiju. To je povjerljivo.”
Potapšao me po glavi i riješio me se.
Budući da iz njega nisam izvukla nijedan odgovor,
mogli smo samo postavljati pitanja.
Kako je on to radio?
Kako je zarađivao?
Kakva je ta strategija?
Zašto ljudima zabranjuje da govore o njegovom fondu?
Zašto se odriče tolike naknade?
Instinktivno sam znala da nešto tu nije u redu,
ali tad nisam imala ništa drugo.
Kad se članak pojavio, mislim da je bio svibanj 2001. g., pomislila sam:
„To! Ne gine mi Pulitzer!”
Ali nitko me nije zvao.
Očekivala sam neku ljutitu reakciju
Bernieja ili njegovih odvjetnika,
ali bio je potpuni muk.
Tad nisam znala
da je Bernie otišao među brokere s primjerkom moje priče i rekao im:
„Ta je žena glupa.
Ne želim slušati o tim glupostima. Idemo dalje.
Rekla sam Bernieju: „Ali to je u novinama. Ljudi će to spominjati.”
Rekao je da nema razgovora o tome.
Bernie nije volio nikakav loš publicitet.
Svaki put kad bi novinar nazvao ili kad bi nešto objavili o njemu
uznemirio bi se.
ULAGAČKI STRATEZI VELIKIH BANAKA REKLI SU NOVINARKI BARRON'SA
Bio je takav.
Ako on o nečem ne želi razgovarati,
to ne postoji.
To se nije spominjalo.
Sve do proljeća 2001. godine
Bernie Madoff uspio je svoj savjetnički posao zadržati
gotovo potpuno ispod radara.
Sve je to bilo vrlo tiho, vrlo nejasno i prikriveno
dok se nije pojavio članak na stranicama moćnog Barron'sa.
Važno je reći
da u tom članku Bernieja Madoffa ni za što nisu optužili,
ali tad su neki njegovi ulagači počeli postavljati pitanja.
Kad se moj članak pojavio,
jako je uplašio Jeffreyja Tuckera iz Fairfield Greenwicha.
Počeo je sumnjati.
Zatražio je sastanak.
Bio je to osjetljiv sastanak za Jeffreyja Tuckera i Bernieja Madoffa
jer su imali takav simbiotički odnos.
Tucker i Fairfield Greenwich uložili su milijarde dolara,
a Bernie je, navodno, te milijarde uložio u nešto.
Sastanak je bio nelagodan.
„Bernie, moramo razgovarati o onom što piše u članku.”
Bilo je ključno da umiri Tuckera,
a tipično je za Madoffa
što ga je uvjerio tako što nije izgledao zabrinuto.
Bernie je na sastanak pozvao i svoju desnu ruku Franka DiPascalija
pa su mu pokazati sve dokumente
i sve transakcije koje su za njih obavili za to vrijeme.
Jeffrey Tucker nije bio neiskusan u tome.
Bio je bivši regulator i odvjetnik.
Svatko može ispisati neke papire na kojima su navedene transakcije.
Trebao je više.
Tad su Bernie i Frank upalili računalo
i pokazali mu da imaju račun kod regulatora DTC-a.
To je Depository Trust Company.
To je zapravo bankovni račun za svakog brokera na Wall Streetu.
Rekli su: „Ako si zbilja zabrinut i želiš znati gdje je novac,
imamo ovaj račun na kojemu možeš provjeriti portfelj.”
Bernie mu je rekao da odabere bilo koju transakciju.
„Što želiš da provjerimo?”
„Da vidim dionice AOL-a.”
Frank je utipkao brojeve
i pojavilo se nešto što je izgledalo kao njihovi podaci o trgovanju AOL-om.
Ondje je bilo točno onoliko dionica koliko je Jeffrey Tucker očekivao.
Taj uzdah olakšanja mogli ste čuti diljem svijeta.
Sve je bilo ondje.
Nema razloga za zabrinutost.
Otišao je s tog sastanka potpuno uvjeren i umiren.
A to je, zapravo,
sve bilo lažno.
Bilo je to obično Potemkinovo selo, a ne pravi račun.
A što se zapravo dogodilo?
Frank DiPascali upao je u podatke prave klirinške kuće
preko legalne firme gore
i to ubacio lažne transakcije
kako bi to mogao pokazati Jeffreyju Tuckeru
i uvjeriti ga da je s njegovim dionicama AOL-a sve u redu.
Stvorio je savršenu kopiju.
Madoff i DiPascali imali su izvanredan odnos.
DiPascali je intuitivno znao
što bi Madoffu moglo zatrebati
i čime bi Madoff mogao najlakše prikriti prevaru.
U jednom nevjerojatnom slučaju
računovođa jednog fonda zatražio je od DiPascalija
podatke o trgovanju za neki datum.
DiPascali je rekao da nema problema.
Rekao je ljudima što trebaju
i njegovi podanici bacili su se na posao.
Stvorili su lažne podatke o trgovanju.
Ispisali su tu gomilu papira,
ali sve je to izgledalo previše novo i čisto.
Nabacivali su se tim papirima kao velikom loptom na plaži
sve dok nisu počeli izgledati kao da su puno puta prelistavani.
Ali bili su još topli od pisača.
To je problem.
Ohladili su ga u uredskom hladnjaku.
Naravno, sve je to potpuno uvjerilo računovođu.
Takva scenska vještina, ne znam što bi to drugo bilo,
bila je idealna
za ono što je Madoff trebao kako bi uvjerio ulagače.
I prije negoli bi Madoff znao što treba.
20. PROSINCA 2016.
„Danas ovdje izjavljujem da sam od ranih 1990-ih do prosinca 2008. g.
pomagao B. Madoffu i drugima
u prevari kojom su oštetili tisuće ljudi.
Bila je jedna jednostavna činjenica koju je B. Madoff znao,
koju sam znao ja i drugi,
a koju nismo rekli klijentima,
kao ni regulatorima poput SEC-a.
U ime tih ulagača ništa se nije zbilja kupovalo ni prodavalo.
Sve je to bilo lažno.
To je bilo loše i znao sam da je to loše dok sam to radio.”
Ta je prevara trajala desetljećima.
Ali bez propisne papirologije
sve bi se to vrlo brzo razotkrilo.
Izjave o računima,
potvrde transakcija,
izvještaji za klijente koji su ih htjeli.
Sve se to moglo izvesti samo pomoću računala.
Ne možeš tek tako kupiti program za lažne transakcije.
Moraš ga sam napisati.
Zato su programeri George Perez i Jerry O'Hara bili ključni
kako bi Madoff tu prevaru tako dugo održavao.
Jerry i George nisu živjeli u istom stilu
kao ostali na 17. katu.
Frank je imao skupu brodicu.
Jodi kuću na Jersey Shoreu.
Oni to nisu imali. Živjeli su prilično skromno.
Ali znali su da rade nešto loše.
Znali su da lažiraju podatke
i to ih je sve više mučilo.
George i Jerry počeli su se bojati da će ih uloviti
jer su bili izloženi opasnosti.
Obratili su se Franku DiPascaliju
i to se pretvorilo u gotovo komičnu ucjenu
jer su rekli da za to moraju biti bolje plaćeni.
Ali nisu htjeli da se vidi nagli porast plaće
pa su htjeli da im plaća dijamantima.
Franku je to bilo suludo.
Čak su napisali poruku.
„Zabrinuti smo zbog ovih izvještaja
i ne znamo je li nam život u opasnosti”
i žele da sve to bude službeno.
U poruci je pisalo: „Šefu Franku DiPascaliju rekao sam
da ne želim raditi na projektima koji mi izazivaju nelagodu.
Ne znam do koje je razine došla ta moja pritužba,
ali samo je pitanje vremena prije negoli dođe do vrha.
Bojim se za svoj posao, obitelj i budućnost.”
George Perez potpisao se na to.
Time su se obratili Bernieju.
Ali Bernie nije pokleknuo i rekao:
„Dobro, dečki, držite me u šaci.
Uzmite što želite.” Odlučio se postaviti na njih.
Došli su k Madoffu s Frankom
i rekli mu da im je nelagodno to što rade.
„Štoviše, mislimo da biste trebali zatvoriti
taj savjetnički posao.”
Naravno, Bernie je na to uzvratio nasilnički.
Napao ih je.
Bilo je to osjetljivo za obje strane
jer njih dvojica nisu izravno radila s Berniejem.
Štoviše, upravo su zaprijetili tipu
koji vodi cijelu tvrtku i legenda je Wall Streeta.
Odjebite iz mog ureda!
Madoff je na kraju sve ispregovarao preko Franka.
Frank im je dao više novca.
Na kraju su dobili dodatnih 60 000,
što u omjerima cijelog slučaja zbilja nije bilo mnogo.
Mogli su Bernieja ucijeniti za doslovno bilo koji iznos
i usto zadržati posao.
Ali pristali su na tu prilično prosječnu povišicu
i Bernie se opet za dlaku izvukao.
Zasad.
Prijevod titlova: Ivan Zorić