Vi har hørt folk sige, at dem, der investerede hos Madoff, var grådige
og forventede et stort afkast.
Men hvis man ser på tallene, er det ikke tilfældet.
Det virkede som en god investering. Intet usædvanligt.
SUM INDSAT PÅ DIN KONTO
Jeg havde arbejdet hårdt for at tjene de penge,
og derfor udviste jeg due diligence, før jeg investerede hos Madoff.
Jeg fik Madoff nærmere screenet af et analysefirma,
der tilbød en tjeneste til folk, der ville screene pengeforvaltere.
Og de godkendte ham.
Men selv efter det læste jeg alle artikler med Madoff…
WALL STREET-MYSTERIET
…fordi han var en gådefuld mand.
Jeg lagde mærke til de artikler, der lovpriste Madoff.
Det var artikler i Forbes Magazine
og i The Economist og den slags
Han var en vigtig mand.
Alt det fik mig til at tænke: "Han er god."
Men sagen er, at SEC heller ikke fangede ham,
og de havde mange muligheder.
Man har drømme om ens pension og ens fremtid, og alt det forsvandt.
At vi blev ofre, skyldes delvist,
at vores regering, SEC, ikke gjorde deres arbejde.
Det var et stort svigt.
MADOFF: MONSTRET PÅ WALL STREET
Jeg startede i Boston hos Rampart Investment Management Company,
fordi de havde brug for en intern sælger.
Vi forvaltede ni milliarder, som tilhørte vores klienter. En formue.
Og de hyrede mig for at få flere kunder, men også for at skabe nyt produkt til dem.
Nogen må stå for at sælge. Og det var mit job.
Og jeg var klar til at hoppe på den næste bølge.
Jeg flyver til New York.
Og jeg møder Thierry Magon de la Villehuchet.
En velhavende person, der var investor
og finansrådgiver for nogle af de største formuer i Europa.
Og han fortalte mig, at han var en aristokrat fra Bretagne,
og at han havde arvet et slot med 100 værelser,
og at han tog på rypejagt med Europas prinser.
Og jeg tænker,
at hvis Villehuchet kan introducere mig til Europas formueforvaltningsbanker,
er det et helt nyt marked for mig.
Der er et problem.
Villehuchet giver mig udskrifter, der kommer via posten hver dag,
bekræftelser af handler.
Og øverst har han streget navnet på firmaet over med en stor sort tus.
Villehuchet siger: "Jeg har en hemmelig hedgefondforvalter.
Jeg kan ikke sige, hvem det er,
fordi hvis han fandt ud af, at jeg havde sagt hans navn,
ville han fyre mig som klient.
Men ja, jeg hyrede ham,
og han giver et afkast på en procent om måneden så stabilt som et urværk,
Jeg vidste, at det var umuligt i finansverdenen.
Han begynder at fortælle mig om, hvad manden laver.
Og det involverer optionshandel, som jeg har gjort med individuelle akter,
men ifølge Thierry taber han aldrig penge.
SUM INDSAT PÅ DIN KONTO
Jeg siger til mig selv: "Det er tosset. Det er umuligt."
Og jeg spurgte Thierry:
"Hvor mange penge har du hos den her hemmelige manager?"
Og han siger: "320 millioner dollars. Mine og mine klienters penge i Europa."
Forvalteren har sandsynligvis ti gange så mange penge.
Jeg kan ekstrapolere mig frem til, at den forvalter har tre milliarder.
Den største hedgefondforvalter i verden, som ingen kender til.
Hvis jeg kunne give en procent om måneden så stabilt som et urværk,
ville jeg have haft reklameskilte fra Boston til New York City.
Hvorfor er han hemmelighedsfuld?
Jeg er meget nysgerrig efter at vide, hvem den hemmelige forvalter er,
og Thierry vender sig rundt for at snakke med nogen,
og jeg gjorde noget upassende.
Jeg drejer et optionsbevis hen mod mig for at læse navnet øverst på papiret.
"Bernard Madoff Securities."
Hvorfor vil en af Wall Streets store kanoner
holde det hemmeligt, at han forvalter Thierrys penge?
Og Thierry fortalte mig, at han ikke opkræver et gebyr for det.
Det gav ingen mening.
Og jeg tænker for mig selv: "Det er løgn."
Efter det første møde med Villehuchet,
tager jeg tilbage til Boston og møder Ramparts store chefer.
Med det samme indser cheferne,
at hvis jeg kan få Thierry til at introducere mig til Europas rigmænd,
kan vi måske tjene flere milliarder dollars.
Men jeg er i konkurrence med den hemmelige forvalter,
og den strategi, han siger, han bruger, giver ingen mening.
Cheferne siger: "Vi må finde ud af, hvad det er, han gør.
Lad os spørge porteføljemanageren, Harry Markopolos.
Han er matematiknørd. Han kan regne det ud."
Mit felt var derivater, hvilket er meget matematisk.
Man skal have en baggrund i matematik og statistik,
og meget af matematikken er kompleks.
Frank kommer tilbage med en rapport
om en Madoff-feederfond med et utroligt afkast,
men Frank er en marketingmand.
Han vil vide, at noget fungerer, og at det kan sælges.
Harry er irriteret over at blive kaldt ud af sit kontor for at tale til mig,
en sælger.
Og han kigger på det her afkast et øjeblik og siger:
"Frank, du er en ekspert i optioner. Du ved, at det her er umuligt."
Og jeg sagde: "Han bruger ikke optioner. Hvordan gør han det?"
MÅNEDLIGE PROCENTVISE NETTOAFKAST
Siden viser utrolige præstationstal og næsten ingen tab.
Jeg kigger på porteføljens karakteristika og siger:
"Se, afkastene er sådan her, en vinkel på 45 grader. En lige linje."
Han siger: "Jeg kan se, at det her er svindel.
Og det er muligvis en Ponzi-svindel."
Diskussionen tog i alt fire minutter, og jeg sagde til Harry:
"Åh gud, brug ikke ordet 'Ponzi'. Du må ikke kalde ham en Ponzi-svindler."
Jeg sagde: "Madoff Securities forvalter syv til ti procent af hele aktiemarkedet.
Jeg tror ikke på det."
Selvom jeg fortalte ham, at de afkast ikke er mulige,
sagde mine chefer: "Skab et Madoff-lignende produkt.
Find ud af, hvad Madoff gør, så vi kan tage markedsandele."
Jeg måtte bruge et par timer på at modellere afkastene.
Det tog et par timer, og man kunne hurtigt se,
at det ikke ligner noget, der sker på Wall Street eller på aktiemarkedet.
Faktisk lignede det kun aktiemarkedet seks procent af tiden.
Lægges månederne sammen, ser man, at 96,4 % af månederne er positive.
Det findes ikke i økonomi.
Hans tal var usandsynligt gode.
Og folk strømmede til Madoff,
fordi han afkast var så forførende regelmæssige.
Jeg var i konkurrence med ham,
men man kan ikke vinde over en svindler.
Derfor ville jeg afsløre svindleren.
Dette er min første fremsendelse til SEC, dateret den 1. marts 2000.
"På højst 25 minutter
vil jeg bevise et af tre scenarier angående Madoffs hedgefond-firma."
"Et: De er utrolig dygtige og/eller heldige,
og jeg er en idiot, fordi jeg spilder jeres tid.
To: afkastene er ægte,
men de kommer fra en anden proces end den, der annonceres,
og i så fald bør det efterforskes.
Tre: Hele fonden er blot en Ponzi-svindel."
Over 100 måneders afkast, syv dårlige måneder,
er hans største månedlige tab…
Da Harry Markopolos forsøgte at overbevise SEC om,
at en historisk kæmpestor Ponzi-svindel
blev udført lige nu af Bernie Madoff,
stod han overfor en enorm udfordring,
fordi SEC anvendte Bernie Madoff som kilde til Wall Street-visdom.
Han havde et godt ry som en af Wall Streets store kanoner.
Ikke kun på grund af de tiltag, han var med til at starte,
og de ændringer i branchen, som han hjalp med at definere,
men han brugte også meget tid på
at arbejde med SEC og andre myndigheder på paneler
og hjalp med at regulere branchen.
Jeg vil gerne starte med den antagelse, at de fleste i vores branche
går på arbejde
med et ønske om at overholde reglerne og hjælpe klienterne.
Harry Markopolos brugte enormt meget tid og mange kræfter på
at overbevise SEC om at gøre det rigtige i forhold til Bernie Madoff.
Og Harry tog ikke blot derhen én gang. Han prøvede igen, og blev afvist igen.
Alle andre ville have givet op.
Vi havde regnet ud, at Bernie havde mellem tre og syv milliarder dollars.
Og jeg gik til SEC, og de så på det,
og de ignorerede det.
DECEMBER 2000 OMFANG AF PONZI-SVINDLEN: 30.1 MILLIARDER
SEC fulgte aldrig op på noget af det, vi skrev.
Derfor ringede Harry til alle de store aviser.
Og de sagde: "Vi vil ikke udfordre Madoff
baseret på en matematikers beregninger.
Vi skal bruge hårde beviser."
Og Harry sagde til mig:
"Frank, du skal finde en dybdeborende finansjournalist."
Hvordan finder man sådan en?
Ved en tilfældighed, det var vist i slutningen af 2000,
skulle jeg holde foredrag i Barcelona, og jeg tog min kone med.
Og vi var i lufthavnen, og vi prajede en taxa.
Og det var den sidste taxa.
Og der stod en stresset fyr med sin bagage,
og han bankede på mit vindue: "Er I på vej til konferencen?"
Og jeg sagde ja.
Han siger: "Kan vi dele taxaen?"
Fra forsædet siger han: "Hej, jeg er Michael Ocrant.
"Jeg er journalist med speciale i økonomisk svindel."
Og jeg kiggede op og sagde: "Tak, Gud."
Jeg sagde: "Michael,
jeg vil vædde en middag for min kone og jeg i Barcelona på,
at jeg kan give dig et navn på en hemmelig hedgefondforvalter
som vil få enhver af dine forvaltere til at blegne
i forhold til markedsværdi og risikojusteret afkast."
Han siger: "Lad os vædde."
"Bernie Madoff."
Han vendte sig om så hurtigt, at jeg vidste, jeg havde min efterforsker.
Og jeg sagde:
"Han er altid ude af markedet dagen før, at markedet går ned,
og han er altid på markedet den samme dag eller dagen før, at markedet går op."
Ingen forvaltere i hele verden har perfekt timing.
Ingen har avanceret viden om markedet.
Og Michael Ocrant siger: "Jeg skriver en artikel."
Vi gav ham alle navnene på optionsfyrene i USA på Wall Street,
og de store bankers chefstrateger.
Og han talte med alle.
Ocrant kunne ikke tro det, da han så på tallene.
Han ringede, da artiklen skal offentliggøres og siger:
"Den her fyr er to og en halv gange større
end min største hedgefond, der rapporterer til mig.
Hvordan skaber han så stor en forretning?"
Artiklen bliver udgivet.
"Madoff ved altid bedst; aktiehandlere spørger hvordan.
Vi gav hinanden highfives på kontoret i Rampart.
Nu er det offentligt.
Nu vil det blive efterforsket.
MADOFF VED ALTID BEDST; SKEPTIKERE SPØRGER HVORDAN
Efter MARHedge-artiklen udkom,
besluttede en seniorfunktionær hos SEC i Washington,
at der skulle foretages en undersøgelse.
Det var bare en overraskelse,
at Bernie Madoff forvaltede så mange penge
uden at have registreret sit firma hos regulerende myndigheder.
Men hun vælger at gøre det ved at ringe til Bernie Madoff.
Hun kendte ham, fordi han var så kendt i branchen.
Og hun ringer og siger:
"Hej, Bernie. Vi vil udføre et gennemsyn. Vi har nogle spørgsmål om din hedgefond."
Han siger: "Jeg har ikke en hedgefond."
Hun siger: "Det tænkte jeg nok." Og han siger: "Okay."
Hvis han havde en hedgefond,
skulle han registrere sig som investeringsrådgiver.
Bernie Madoff ville ikke registrere sig,
fordi når man registrerer sig som investeringsrådgiver,
er man forpligtet til at underkaste sig SEC-gennemsyn.
Jeg elsker den episode,
fordi den illustrerer, bedre end noget andet kunne,
den respekt, som SEC følte over for Bernie Madoff,
og den tillid, de havde til ham.
"Lad os spørge, om han gør noget galt. Han vil fortælle os sandheden."
Madoff var lige heldig med sine fjender og sine venner.
Og han var heldig med sin timing.
De tidlige rapporter indkommer nu fra telegrambureauerne.
Et lille passagerfly flyver ind i siden af World Trade Center.
Der var et mere. Vi har lige set et mere.
Jeg glemmer det aldrig.
Jeg glemmer aldrig,
da jeg så de to bygninger skælve, og da de totalt kollapsede.
Byen var så rystet.
Jeg kan huske, hvor usikre de dage var, ugerne og månederne efter 9. september.
Wall Street var jo lige ved siden af World Trade Center.
New Yorks børs, som var to gader derfra, blev lukket.
Alt i centrum var lukket i dagevis.
Og der var en følelse af samhørighed i forhold til at åbne aktiemarkedet igen.
Tom Costello står ved NASDAQ-MarketSite. Tom, hvad så?
Der er cirka halvanden time til, at NASDAQ åbner igen.
Og som tidligere nævnt
vil NASDAQ's direktør Wick Simmons være på børsen for at vise solidaritet.
De åbner markedet sammen.
NASDAQ-markedet havde brug for at vise,
at det kunne fungere i kølvandet på denne ufattelige begivenhed.
Og Bernie hjalp med at organisere det.
…to, en!
Men det havde også en anden betydning for Bernie,
som ingen vidste, før det var alt for sent.
De bevidste og dødbringende angreb, som blev udført i går mod vores land,
var mere end terrorhandlinger.
De var krigshandlinger.
Embedsmænd, der havde været i New York, tæt på Wall Street
og som fokuserede på økonomisk kriminalitet og svindel,
blev overflyttet til bekæmpelse af terrorisme
og økonomiske problemer i den forbindelse.
For SEC var det en forværring af et allerede eksisterende problem
som følge af en dereguleringskampagne,
der begyndte med valget af Ronald Reagan i 1980.
I den nuværende krise
er regeringen ikke løsningen på vores problem.
Regeringen er problemet.
Love, der regulerede efterforskningerne, var blevet strammet,
og budgettet var blevet reduceret.
Eftervirkningerne af 9. september
var blot fortsættelsen af en lang periode med lave budgetter,
lave prioriteter
og lovændringer, der gjorde det sværere for dem at udføre deres arbejde.
For Madoff medførte den frygtelige tragedie således
et reduceret niveau af kontrol fra myndighederne,
da han allermest havde brug for det.
Madoff var ikke den eneste, som nød godt af de mange besparelser,
som SEC havde oplevet,
men han var den, som de kom mest til gavn,
i forhold til omfanget af hans svindel.
DECEMBER 2001 OMFANG AF PONZI-SVINDLEN: 36.8 MILLIARDER
REGNSKABSBØGER JAN - APRIL 2000
REGNSKABSBØGER MARTS - MAJ '98
Der er modsætning mellem den personlighed, som Bernie viser verden udenfor,
og hvad der virkelig foregik i firmaet.
Det var spil for galleriet for at give firmaet og sig selv et godt ry.
Han havde de perfekte børn til det.
De ærkeamerikanske, højtuddannede familiemænd.
Bernie brugte Andy og Mark som et skjold, når folk trådte ind.
"Det er et familieforetagende.
Mine sønner er højtuddannede, og de styrer handelskontoret."
Men hvis man arbejdede for firmaet, var alt inddelt i adskilte afdelinger.
Alt.
Vi havde en afdeling for market making, som var ledet af min søn Mark.
Vi havde en afdeling for handler for egen regning,
og den var ledet af min søn Andy.
Afdelingen for investeringsrådgivning, eller den 17. etage, som den blev kaldt,
var ledet af Frank DiPascali.
Afdelingerne havde ingen kontakt med hinanden,
så mine sønner Mark og Andy havde ingen viden om,
hvad de forskellige afdelinger havde af overskud eller underskud.
Mark og Andy gik aldrig nedenunder til afdelingen for investeringsrådgivning.
Og når klienterne kom ind,
kom Mark eller Andy hen til mit skrivebord og sagde: "Hvem er de mennesker?"
De vidste ikke, hvem de var.
Jeg tror, at Bernie afviste dem, fordi han ikke ville fortælle dem alt.
De lærte efterhånden, at de ikke skulle presse ham.
Jeg husker, at jeg sagde til Bernie:
"Dit firma er et enkeltmandsfirma.
Det vil ophøre med at eksistere ved din død.
Og dine sønner og din bror skal have nye tilladelser,
og de vil skulle åbne nye bankkonti.
Det vil tage et stykke tid, før firmaet igen vil blive, som det var."
Han sagde: "Jeg har 30 advokater, som ser nærmere på det. Bare rolig."
Og han affejede mig helt.
Jeg sagde: "Okay," og fortalte det til Mark Madoff.
Han gik ind og talte med Bernie om det og blev også affejet.
Jeg tror, at det påvirkede ham i årevis,
at han ikke kunne tale med Bernie om de slags ting.
Bernie havde brug for at være Wall Streets ukronede konge.
Hans navn stod på døren.
Og der var intet vigtigere i Bernies liv end at bevare facaden udadtil og vise,
og vise, at han havde en velfungerende virksomhed på 19. etage,
men virkeligheden var ikke helt, som han skildrede den.
På hvilket tidspunkt blev du insolvent?
Jeg vil sige…
…i begyndelsen af 2000'erne.
I 19… måske…
Lad os sige et sted mellem 1998 og 2002.
Ja, der begyndte problemerne så småt. Ja, det tror jeg.
På det tidspunkt øges konkurrencen om strømmen af handler
fra de kæmpe institutioner, som han har i sin legitime forretning.
Og det betød, at det beløb, man fik for at håndtere de handler,
blev mindre og mindre,
så overskuddet begyndte at blive minimalt.
På det tidspunkt tjener den legitime side af virksomheden mindre, end folk tror.
Og mellem 2002 og 2008 var der omkring 800 millioner,
der blev overført fra Ponzi-svindel-afdelingen
til den legitime del af virksomheden.
Hr. DiPascali tager penge fra 17. etage fra investeringsrådgivningsafdelingen.
De penge bliver overført til London, England.
De penge bliver overført tilbage til den 19. etage,
som er to etager over 17. etage…
…i form af investeringer. T-Bills, amerikanske statsobligationer.
Hvis ens såkaldte legitime virksomhed
ikke har så stort overskud, som folk tror den har,
ser man ikke så godt ud, som man vil have folk til at tro.
Og det ville have været en måde for Madoff at beskytte sit ry på Wall Street.
Den legitime del af virksomheden havde været insolvent i starten af 00'erne,
hvis ikke de 800 millioner dollars var blevet overført fra Ponzi-svindlen.
Og det skyldtes, at selvom aktiehandlerne i sig selv tjente penge
havde Bernie et problem med for store indirekte omkostninger,
og firmaet tabte penge.
Jeg udførte min egen efterforskning,
og han havde 35-50 børsmæglere, der skabte et overskud,
men firmaet havde mere end 150 ansatte.
Bernie hyrede alle mulige venner af sine nøglemedarbejdere,
og nogle af dem tjente ikke særlig mange penge.
Han så sig selv som en idealist og en tjenestevillig charmør.
Han skulle generere et overskud.
Og samtidig bruger han firmaet som sin sparegris.
Han køber en yacht.
Han har et hus i Frankrig.
Han har andele i et privatfly.
Det matcher farverne i kontoret.
Ruth havde travlt med at arrangere velgørenhedsarrangementer,
der ofte hyldede Bernie selv.
Bernie gav mange penge til sin familie.
Mark og Andrew lånte millioner af dollars, som ikke skulle tilbagebetales.
Penge til huskøb, gaver til de ansatte…
Alt det kom fra virksomheden.
Jeg var frustreret over,
at folk, jeg arbejdede med, ikke troede, at Madoff var svindler.
Efter min første fremsendelse til SEC,
udgiver det største hedgefond-tidsskrift en artikel,
hvor Madoff nærmest udnævnes som en Ponzi-svindler.
Men ingen stillede de svære spørgsmål.
Og folk accepterede halve svar eller ingen svar, og jeg blev ignoreret.
Men cheferne blev ved med at bede mig om at kopiere hans strategi,
så vi kan konkurrere med ham og dele markedet.
Derfor fandt jeg på et konkurrencedygtigt produkt.
Problemet med det var, at jeg på en måned kunne tabe 50 % af folks penge.
Og det var en kendt risiko,
men Thierry de Villehuchet fra Access International mente,
at Madoffs klienter ville være interesserede.
Jeg tog med Thierry de Villehuchet
til møder i London, Paris, Genève og Zürich.
Man kan forklare, hvem Thierry de Villehuchet var…
Jeg var i en taxa, og vi kører forbi Triumfbuen i Paris.
Og han siger til mig, "Harry, se på buen og læs navnene."
Og det er de samme navne som dem, jeg skal mødes med i Paris.
Forbindelsen mellem familierne gik generationer tilbage.
Elitebankrådgivere,
der forvalter penge for de kongelige familier i Europa.
Disse folk var velklædte,
og de var meget velformulerede og havde gode manerer,
og de forstod sig på vin.
Thierry de Villehuchet startede alle møder sådan her:
"Harry og Rampart er ligesom Madoff, med større risiko og større afkast.
I stedet for at bruge individuelle aktier, bruger de aktieindekser.
Bortset fra det er de meget ens,
og derfor har du brug for det her firma til en spredning væk fra Madoff."
På det første møde sagde personen:
"Det er en meget interessant strategi, som du har udtænkt, Harry.
Den kan tjene flere penge end Madoff, men den kan også miste penge,
selvom du siger, at du har styr på risikoen.
Vi har investeret hos Madoff, og han taber aldrig penge.
Hvorfor skulle vi give dig penge?"
De ville ikke høre om en ægte risiko en realistisk risiko eller nogen risiko.
De vidste, at der ingen risiko var med Madoff, og de undgik andre rådgivere.
Den første bank siger: "Madoff er lukket for klienter,
men vores bank i Genève, og kun vores,
har adgang til ham.
Han tager ingen andres penge."
Havde man hørt det én gang, kunne man måske tro på det.
To gange, tre gange… Det kan være tilfældigt.
Fjorten gange ud af 20 møder med private bankrådgivere i hele Europa
var det samme historie.
"Vi har investeret hos Madoff. Han tager kun vores penge."
Jeg var frustreret efter den europæiske rejse.
Ingen valgte at investere bortset fra en håndfuld klienter,
så jeg kørte strategien et stykke tid, og den stoppede efterhånden.
Efter den tur blev Harry meget nervøs,
for han indså med det samme,
at bedrageriet var større i Europa end i USA.
Jeg opdagede, at Madoff havde mange milliarder af dollars i Europa.
Han blev altid nævnt i forbindelse med offshore-konti på Caymanøerne.
Der er meget lempelig regulering af offshore-penge på Caymanøerne,
og velhavende personer investerer der for at undgå beskatning,
men der er også beskidte penge,
der kan stamme fra narkopenge,
eller oligarkpenge, der i sidste ende skal hvidvaskes.
Og pengene endte i Bernies fond.
Når man har indset, at Bernie forvalter penge
for nogle af verdens farligste mennesker,
bliver man nervøs for, at hvis man lykkes med at anmelde Madoff til SEC,
kan det koste narkokartellerne og russerne mange penge.
Penge, de ikke vil miste.
Og derfor er jeg udsat,
fordi jeg er den eneste, der forsøger at anmelde Madoff til myndighederne.
Jeg begyndte at gå med pistol og tjekke min bil for bomber.
Da vi gjorde forretninger sammen, kom jeg tæt på Thierry.
Og vi drak cocktails på hans kontor.
Engang mødte jeg ham, da jeg var i New York,
og vi talte lidt sammen.
Og jeg vender hele tiden tilbage til:
"Hvad nu, hvis Harry og jeg… Og Madoff… Det giver ikke…"
Og han siger: "Glem nu alt om Madoff."
Han siger: "For pokker. Du ved, at jeg gør mit forarbejde grundigt,
og at jeg udtrykkeligt stoler på denne mand.
Han bestod endda den håndskriftsanalyse, vi gav ham.
Hvad kan jeg ellers gøre?"
Jeg sagde: "Men hvis Harry og jeg har ret, og du tager fejl,
hvad vil der så ske med dig?"
Og han sagde: "Lad mig sige det sådan her, Frank.
Alle mine penge er i det.
Min families penge er i det.
Alle de europæiske private bankrådgivere, som jeg laver forretninger med, er i det.
Og jeg har nok halvdelen af Europas kongelige i det.
Tager jeg fejl, har jeg ingen udvej."
Hvis du og Harry har ret, og jeg tager fejl,
er jeg en død mand."
Som tiden gik,
blev Bernie mere og mere fanatisk med forskellige ting.
Og jeg tror, det var på grund af det øgede pres.
Fordi der var så meget, han måtte kontrollere.
Jeg talte måske med ham hvert kvarter i telefonen.
Han ville altid vide, hvad der foregik.
Han siger: "Jeg vil vide med det samme, hvis Peter eller andre bliver ringet op."
Bernie ejede firmaet.
Han ville sikre sig, at alle vidste, at han bestemte. Hans ord var lov.
Peter…
Peter var som alles yndlingsonkel.
Peter var selskabelig, han var selvudslettende,
og han fik mig til at føle mig klog, nyttig og produktiv fra begyndelsen.
Bernie var storebror til Peter, og…
…Bernie mobbede ham og talte ned til ham.
Peter gik hos en psykolog af en eller anden grund,
og da Bernie hørte om det, støttede han ham ikke,
men han kritiserede ham.
Han sagde: "Er du en tørvetriller? Skal du se nogen?"
Han råbte ad ham og gjorde grin med ham foran de ansatte.
Jeg tænkte bare: "Det er sådan, han er. Det er ikke noget personligt."
Men hans bror og hans børn havde svært ved at klare det.
De begyndte at opføre sig anderledes for at undgå, at han ville fare i flint.
Peter var på et tidspunkt involveret i market making.
Jeg er ikke sikker på datoerne.
Og han tog sig også af compliance og systemerne.
Han gjorde mange ting, min bror.
Gad vide, hvor meget af hans compliance var
at vende det blinde øje til, hvad Bernie lavede på 17. etage
og ikke vide, hvad der foregik.
Compliance officers garanterer, at man har fulgt alle reglerne,
og at man har fulgt SEC-retningslinjerne,
og det er dem, der mødes med SEC og er Madoffs ansigt overfor dem.
Men Bernie ville selv have styr på alt.
Selvom det aldrig lykkedes for SEC at igangsætte en undersøgelse af Madoff,
fik de tips, og Harry Markopolos kom og slog i bordet igen.
Udover Harry Markopolos klager fra 2000 og 2001
var der andre klager fra andre mennesker,
som SEC fik om Bernie Madoff ad flere omgange.
FORTROLIGT
I slutningen af 2004
undersøgte de en anden enhed, og de fandt nogle e-mails,
hvor to personer i et andet firma skriver om,
at de tror, at Madoff svindler.
Og de nævnte nogle af de samme problemer, med at afkastene ikke er mulige.
JANUAR 2005 OMFANG AF PONZI-SVINDLEN: 45.2 MILLIARDER
SEC beslutter endelig at foretage en undersøgelse,
og to juniorkontrollanter sættes på sagen, og de skal tage hen på Madoffs kontor.
De to juniorkontrollanter, som er helt nyuddannede, ankommer,
og de bliver vist ind i Bernie Madoffs mødelokale,
og de får at vide, at deres kontaktperson under undersøgelsen
ikke vil være en compliance officer,
som det normalt er, og som de er vant til, at det er,
men deres kontaktperson vil faktisk være selveste Bernie Madoff.
Hvilket er uhørt.
Hvis man vil foretage en kontrol af Apple, vil Tim Cook ikke følge dig i to uger.
Man ville ikke hænge ud med Jeff Bezos på Amazon,
mens man udfører en undersøgelse.
Det er ikke tydeligt, hvad de vil se på, fordi det fortæller de ikke direkte.
Og sandheden er, at de to kontrollanter ikke selv ved det.
Og de her to personer, som er nyuddannede,
møder straks med Bernie Madoff, som er deres eneste kontakt hos firmaet.
Han er en karismatisk mand,
og han fortæller dem historier og laver sjov med dem.
Og på et tidspunkt fortæller han dem,
at han muligvis bliver SEC's næste direktør.
Og der er e-mailkorrespondance fra juniorkontrollanterne chef,
som for sjov skriver til dem:
"I kan blive Bernies assistenter, når han overtager SEC."
De er fyldt af ærefrygt fra starten,
og det er svært for dem at fokusere på, hvad de skal gøre,
når de bare er glade for at sidde i et værelse og tale med Madoff
og lære alt det her, som de ikke selv vidste om SEC.
Alle vidste, Bernie ville opføre sig sært, mens undersøgelsen stod på.
Og han holdt øje med alt.
Og han overvågede dem.
Han sørgede for, at de blev det samme sted,
og at vi holdt øje med dem.
Hvis de kom ud for at lave kopier, tilbød vi at gøre det for dem,
og vi skrev ned, hvad de kopierede.
Jeg plejede at tænke på ham som hr. Fordægtig.
De udførte bare en kontrol, men han var selvfølgelig bekymret.
Mens kontrollanterne fortsætter med at se på dokumenter,
handler og forretningsforbindelser,
begynder hans gæstfri humør og elskværdighed at blegne.
Han havde to tilgange.
Hvis de så på de områder, han ville have dem til at se på,
var han være meget venlig og snakkede med dem og smigrede dem.
Og hvis de bevægede sig væk fra det og hen mod Ponzi-svindlen,
blev han meget oprevet.
Bernie Madoff skubbede dem i retning af front-running.
Front-running ville være, hvis Bernie brugte sit børsmæglerfirma
til insiderhandel til at ændre markedet, så at man ville få et bedre afkast.
De skulle fokusere på det, fordi han ikke gjorde det.
Han havde overvejet at aflytte kontoret.
Men det, han beslutter, er,
at når de to unge kontrollanter går ud og holder frokostpause,
skynder Bernie sig ind i mødelokalet og gennemsøger deres dokumentmapper.
Han afslører, at de har de dybdeborende artikler,
som Erin Arvedlund og Michael Ocrant skrev,
og som stiller spørgsmålet:
Er Bernies afkast for gode til at være sande?
Han opdager altså, at deres agenda er at finde beviser på Ponzi-svindlen.
Og det gør Bernie rasende.
Han konfronterer dem.
"Hvad leder I efter?"
Og de svarer lidt vævende, men siger så ordet "hedgefonde".
"Vi vil vide, hvad du foretager dig med de her hedgefonde."
"Hør," siger han,
"Det talte jeg med jeres chef om for mange år siden.
Det ved de alt om.
Og nej, jeg driver ikke en hedgefond.
Jeg foretager handler for hedgefonde. Det har jeg forklaret igen og igen.
Ring til Washington. Det kan de forklare jer.
De mistede pusten.
Han vidste mere om, hvad der foregår i SEC, end de gør.
Og kort derefter besluttede de at afslutte undersøgelsen
med en afgørelse om, at der ikke var bevis på,
at Bernie Madoff gjorde noget forkert.
Og der var ingen henvisning til andre i SEC.
Madoff havde et upåklageligt cv.
Han havde et succesfuldt mæglerfirma, og det var lovligt.
Og alle troede, at en med den slags magt og så godt et ry i branchen
ikke ville stjæle.
Og det irriterede mig, fordi jeg vidste det var en Ponzi-svindel.
Hvordan kan 440 millioner bare forsvinde?
Det er, hvad SEC, den amerikanske statsadvokat i Connecticut
og en masse misfornøjede investorer vil vide.
Den tidligere CEO, Samuel Israel, erklærede sig skyldig
i anklager om sammensværgelse og bedrageri.
Han fortalte retten, at han vidste, hvad han lavede i Bayou var forkert.
I sensommeren 2005
rystes Wall Street af afsløringen
af en slags prangende hedgefondforvalter,
som bliver afsløret som en Ponzi-svindel.
Det sender et chok gennem hedgefondinvestorernes verden.
For Madoffs investeringsrådgivningsfirma strømmer pengene langsommere ind,
men flyder hurtigere ud.
Snart mangler Bernie penge.
Han har kun 13 millioner dollars tilbage på sin JP Morgan-konto.
Den bankkonto, der er tilknyttet Ponzi-svindlen.
Han har allerede anmodninger om indløsning af mere end 100 millioner dollars.
Han beder sine største klienter om hjælp, heriblandt Jeffry Picower,
som i sidste øjeblik låner ham 125 millioner dollars.
Bernie er afhængig af Picower,
fordi når han manglede penge,
og Ponzi-svindlen var tæt på at blive afsløret,
indskød Jeff Picower penge i for at sikre, at forretningen overlevede.
Og han har Sonja Kohn…
En dynamisk, østrigsk investor.
En verdensdame fra Wien, som spankulerer ind på Bernies kontor
og underholder alle med sin kvidren,
og som har en strøm af penge med.
Nogle kalder hende en kvindelig version af Bernie Madoff.
Ikke alene skaffede hun mange penge til ham,
men sært nok lignede hun Bernie Madoff.
De lignede søskende.
Jeg har mødt hende mange gange. Hun var en meget venlig kvinde.
Hun var som en typisk bedstemor.
Der var altid én beklædningsgenstand, som var usædvanlig.
En af gangene havde hun en pelsvest på.
Hvor kom den lige fra?
Og hun gik ind på hans kontor. Han ventede på hende.
De lukkede altid døren.
Det gjorde han ikke med alle.
De talte sammen, og jeg vidste ikke, hvad de talte om.
Hun havde oprettet et netværk af feederfonde overalt i Europa.
Den vigtigste af dem hed Herald-fonden.
Man kan sige, at uden Herald-fonden
havde det været slut med Bernie det år.
De penge, som Sonja Kohn havde med sig fra den fond alene,
fik ham ud af krisen og tilbage på fast grund.
De begynder et partnerskab, der genererede millioner
og i sidste ende milliarder af dollars til Bernie Madoff.
Og en stor bid af kagen til Sonja Kohn.
BANK MEDICI AG 4. ETAGE
Hun skaber en enhed, der hedder Bank Medici.
Det lyder som en imponerende mangeårig institution.
Den har eksisteret i et kvarter.
Men på grund af den måde, som verden udviklede sig dengang
på grund af den voksende globalisering
og de europæiske banker stræben efter at blive større,
så de kunne konkurrere globalt,
får den lillebitte Bank Medici en minoritetsinvestering
fra den kæmpestore Bank Austria.
Og Bank Austria bliver overtaget
af det endnu større italienske bankkonglomerat, UniCredit.
Og uden at løfte en finger
er hun nu en del af denne høje klasse af europæiske banker.
Ved at udnytte de her eksisterende udenlandske banker
kunne Bernie nu putte sin hånd
i lommerne på mennesker over hele verden.
Så vidt jeg ved, har ingen Ponzi-svindel gjort det før.
Mange tusind personer solgte dette produkt
til et utal af kunder i så mange forskellige lande.
I USA havde vi kun 79 feederfonde.
I Europa var det over 200.
Alle de store banker i Frankrig, Tyskland, Schweiz og Storbritannien
var involveret i at sælge Madoff, som var evigt populær.
Og når en sag bliver så stor med så mange milliarder på spil,
vil ingen tro på, at kejseren ikke har tøj på.
De, der gav ham pengene, stillede ikke spørgsmål.
Fordi de elskede de penge, som de fik hver måned.
Det var som et gyldent bur,
og hedgefondforvalterne ville ikkudfordre Bernie
i forhold til hans hemmelighedskræmmeri og afvisning af due diligence-processer
og alt andet, der normalt ville have fået advarselslamperne til at blinke.
Hvor er pengene? Hvor er aktiverne? Hvem har dem?
Er de i banken? Hvor er de?
Hvem er din revisor og ser på dine regnskaber?
Det skræmmer mig, at disse spørgsmål ikke blev stillet,
men det triste er, at det slet ikke overrasker mig.
De har 100 % ansvar for deres klienter.
Men hvor mange gange har vi set folk på Wall Street med ansvar overfor andre,
men som ultimativt kun føler ansvar overfor en anden?
Nemlig sig selv.
De største banker fortalte mig om due diligence-processer i verdensklasse.
Og alligevel sælger de Madoff.
Jeg syntes, at det var vanvittigt,
at de ville være så ubevidste om et åbenlyst bedrageri.
Harrys motivation for at melde det til SEC var branchens hæderlighed.
Og han blev ekstremt fokuseret på det ene mål.
Det var derfor, vi blev ved i fem år.
Han er… Som barn cykler man ned ad gaden,
og en lille pekingeser bider sig fast i ens ankel og vil ikke give slip,
og man cykler væk, og den svinger med rundt.
Hvis du har haft sådan en oplevelse, så er Harry som pekingeseren.
Han holder fast, og han giver ikke slip.
Min e-mail til Meaghan Cheung, afdelingschef i SEC's New York-afdeling,
mandag den 7. november 2005 kl. 13:49.
Overskriften er: "Verdens største hedgefond er bedrageri."
Harry Markopolos kommer ind i 2005
med et meget langt dokument med næsten 30 røde flag.
Det, Harry nævnte, var,
at den handelsstrategi, som Bernie Madoff sagde, han brugte
ikke var en, der kunne opnå den slags afkast.
Og han sagde: "Se på tallene. Se, hvad han gav.
Han kan umuligt handle i det omfang, han påstår."
Den type optioner, som Bernie påstod, han handlede, solgtes kun på én børs.
Og på den børs var der kun halvanden milliard
af de optioner på en gennemsnitlig måned.
Bernie havde brug for mange flere.
Og de eksisterede bare ikke.
Og der var ingen uafhængige revisionskontroller,
hvilket også er et rødt flag.
Bernies bror var compliance officer, så kontrollen blev udført af familien.
Det var en åbenlys del af bedrageriet.
Det var latterligt.
RØDT FLAG #7
Et af de åbenlyse røde flag var manglen på en modpart.
Alle handler har en aftalepartner eller en modpart.
Og ingen kunne finde modparter til Madoffs handler.
Han foregiver at have handlet for 30, 40 eller 50 milliarder dollars.
Man har altid aftalepartnere.
Og på det tidspunkt
på grund af de mange beviser, som Harry Markopolos viste dem,
gik det op for SEC, at de måtte udføre en ægte efterforskning.
JANUAR 2006 OMFANG AF PONZI-SVINDLEN: 48.6 MILLIARDER
I modsætning til efterforskningen i 2005
vil de se på hans hedgefondklienter.
De vil se på de klienter, som han angiveligt foretager handler for,
og se, hvad de kan finde ud af.
Så de banker på dørene til dem, der har handlet med Bernie i årevis.
De ringer til Fairfield Greenwich, feederfonden.
Bernie Madoff hører om det.
Og der er en telefonsamtale
mellem Bernie Madoff og Fairfields compliance officer,
hvor Bernie fortæller ham, hvad han skal sige, når SEC ringer.
For det første har den her samtale aldrig fundet sted, okay?
Naturligvis.
Det, som SEC gør, når de stiller spørgsmål, det er,
at de forsøger at hive information ud af dig.
Jo mindre du ved om, hvad vi gør i virksomheden,
jo bedre for dig.
Sig: "Madoff været i branchen i 45 år.
Han er en velrenommeret børsmægler,
og vi går ud fra, at han gør alt på den rette måde."
SEC havde mistanke om,
da de talte med den compliance officer, at han var blevet instrueret,
men det påvirkede ikke, hvordan de fortsatte med efterforskningen.
For Bernie Madoff har det stået på længe nok.
Det kan blive ubehageligt for ham.
Hvad gør han så?
Han ringer til SEC og siger, at han kommer og taler med dem.
Og det gjorde han. Alene.
Uden en hær af advokater, uden en eneste ansat
og uden nogen til at bære hans mappe.
Uhørt på Wall Street.
Han marcherer ind på SEC's kontorer i New York…
…og siger: "Spørg mig om hvad som helst.
Stil jeres spørgsmål. Hvad vil I gerne vide?
Og de udspørger ham.
"Hvor handler du med de optioner, der er en del af din strategi?"
Han skriver en liste over banker.
Og de siger: "Aha, og vi vil gerne se nærmere på din clearinghus-konto."
Hver gang en handel udføres,
er der en post hos den uafhængige enhed DTC.
Og det er en måde, hvorpå tilsynsmyndigheder kan sikre sig,
at handlen faktisk finder sted.
"Vi skal bruge dit kontonummer, så vi kan slå det op," siger de.
Han skriver det ned.
Han ved, at hvis de ringer til bankerne den fredag eftermiddag
og forventer at høre, at de handler optioner med ham,
eller hvis de tjekker clearinghus-kontoen
og forventer at finde de milliarder af aktiver, der burde være der,
men ikke er der,
er svindlen afsløret.
Jeg ved ikke, hvad Bernie tænkte, men han gav dem papiret,
og så gik han ud…
…og brugte weekenden på at spekulere på, hvornår hammeren ville falde.
Det bliver mandag.
Det bliver tirsdag.
Det bliver onsdag.
Hammeren falder aldrig.
De stillede spørgsmålet,
og de fik oplysningerne og kontonummeret,
men de ringede aldrig.
Det var utænkeligt, og jeg fik aldrig et svar, der gav mening
fra de personer, som gav vidneudsagn omkring det her.
De glemte det. De gjorde det ikke.
Men det giver ingen mening.
SEC har gentagne gange
kontrolleret, efterforsket og analyseret Bernie Madoffs virksomhed,
men uden at udføre en kompetent efterforskning.
Uden at afsløre det åbenlyse bedrageri.
De konkluderede blot,
at han havde givet unøjagtig information om investeringsrådgivningsvirksomheden
Harry skrev en afhandling til SEC med 29 røde flag.
Det er ikke insinuationer.
Alt blev udpenslet punkt for punkt, men de ignorerede det.
De fik det serveret på et sølvfad, men de overså Ponzi-svindlen.
Og det tragiske er, at de tog affære mod Madoff.
I 2006 fik de ham til at registrere sig som investeringsrådgiver.
Og det udnyttede han overfor sine fremtidige ofre:
"SEC har godkendt min virksomhed."
Og derfor tænkte folk: "Wow, det er godkendt.
"Lad os investere flere penge hos Madoff. Han er legitim."
Og desværre, mellem 2006 og da firmaet kollapsede i 2008…
DECEMBER 2007 OMFANG AF PONZI-SVINDLEN: 69 MILLIARDER
…strømmede milliarder af dollars ind i de sidste år.
Det var den store boligkrise.
Det var de gyldne år: 2006, 2007 og begyndelsen af 2008,
hvor man kunne tjene penge ved at trække vejret.
Det var en herlig tid,
og Madoff nød godt af det.
Havde de afsløret svindlen i 2006,
ville investorerne have undgået et milliardtab.
Men det gjorde de ikke.
Svindlen fortsatte indtil dens endelige død.
Intet, mit team eller regeringen gjorde, stoppede Madoff.
Han gik ned, fordi markederne eksploderede i 2008.
Markeder i hele verden er chokerede…
Dow faldt med 778 point, hvilket gjorde det til Dows værste…
Vanvid og følelser af frygt og kaos herskede overalt.
Det her ryster grundlaget for Wall Street.
Krisen er nu altomfattende, og den startede med…
Og indfrielsesanmodninger begyndte at strømme ind
og så fosse ind
og så buldre ind.
Den amerikanske økonomi oplever "århundredets krise"…
Man kan se skriften på væggen.
Bernie løber snart tør for penge.
SONJA KOHN NÆGTEDE ALLE ULOVLIGHEDER I FORBINDELSE MED MADOFF
OG HÆVDER, AT HUN OGSÅ VAR OFFER FOR SVINDLEN
I 2013 FANDT EN BRITISK DOMSTOL,
AT KOHNS "ÆRLIGHED OG INTEGRITET ER BLEVET BEKRÆFTET."
Tekster af: Karen Marie Svold Coates