‫היו אנשים שאמרו‬ ‫שאלו שהשקיעו באמצעות מיידוף היו תאבי בצע‬
‫וציפו לתשואות גדולות.‬
‫אבל כשבוחנים את המספרים, זה ממש לא כך.‬
‫ההשקעה נראתה טובה ויציבה.‬ ‫שום דבר יוצא דופן.‬
‫עבדתי קשה מאוד כדי להרוויח את הכסף הזה,‬
‫וביצעתי בדיקת נאותות‬
‫לפני שהשקעתי באמצעות מיידוף בגלל זה.‬
‫בדקתי את החברה של מיידוף באמצעות חברה‬
‫שהציעה שירות לאנשים שבודקים מנהלי כספים,‬
‫והם נתנו לי תעודת יושר.‬
‫אבל גם לאחר מכן,‬ ‫קראתי כל כתבה שעסקה במיידוף,‬
‫- תעלומת וול סטריט -‬
‫כי הוא היה בחור מסתורי למדי.‬
‫קראתי מאמרים שהללו את מיידוף.‬
‫מאמרים בכתב העת "פורבס",‬
‫וב"אקונומיסט", וכן הלאה.‬
‫כלומר, הוא היה אדם חשוב.‬
‫אז מכל זה הבנתי ש"האיש הזה טוב".‬
‫אבל גם הוועדה לניירות ערך לא עלתה עליו,‬
‫והיו להם כמה הזדמנויות.‬
‫את מתכננת את הפרישה ואת העתיד,‬ ‫וכל זה נמוג.‬
‫חלק מהסיבה לפגיעה בנו, לדעתי, הוא‬
‫שהממשל שלנו והוועדה לניירות ערך,‬ ‫לא ביצעו את עבודתם.‬
‫זאת הייתה בגידה.‬
‫- מיידוף: המפלצת מוול סטריט -‬
‫- נובמבר 1999 -‬
‫הצטרפתי ל"רמפרט, חברה לניהול השקעות"‬ ‫שישבה בבוסטון‬
‫כי הם היו זקוקים לאיש מכירות.‬
‫ניהלנו כספי הלקוחות בשווי של תשעה מיליארד,‬
‫וזה היה סכום משמעותי מאוד.‬
‫התפקיד שלי היה להכניס לקוחות נוספים,‬
‫אבל גם לפתח עבורם מוצר חדש.‬
‫מישהו צריך למכור, נכון?‬ ‫וזאת הייתה העבודה שלי.‬
‫חיפשתי את הגל הבא שאוכל לרכב עליו.‬
‫אז עליתי למטוס, טסתי לניו יורק‬
‫ופגשתי את תיירי מגו דה לה וילושה,‬
‫משקיע עשיר‬
‫ששימש גם איש קשר עבור עשירי אירופה.‬
‫והוא סיפר לי שהוא איש אצולה מבריטאני,‬
‫שיש לו טירה בת 100 חדרים ששייכת למשפחה,‬
‫שהוא יוצא לציד פסיונים עם נסיכי אירופה.‬
‫וחשבתי לעצמי,‬
‫אם אגרום לווילושה לקשר ביני‬ ‫לבנקים לניהול הון ולניהול פיננסי באירופה,‬
‫הרי שמדובר בשוק חדש לגמרי מבחינתי.‬
‫זאת הבעיה.‬
‫וילושה נתן לי מסמכים שהגיעו בדואר, כל יום,‬
‫אישורי עסקאות,‬
‫והוא השחיר את שם החברה שרשום בראש הדף‬
‫בטוש שחור.‬
‫וילושה אמר, "יש לי מנהל קרן גידור סודי.‬
‫"איני יכול לגלות לך מיהו,‬
‫"כי אם המנהל יגלה שחשפתי את שמו,‬
‫"הוא יפטר אותי כלקוח.‬
‫"אבל כן, שכרתי את שירותיו,‬
‫"והוא מציג תשואה של אחוז בחודש כמו שעון."‬
‫ידעתי שזה בלתי אפשרי בעולם הפיננסים.‬
‫אז הוא התחיל לספר לי מה האיש הזה עושה.‬
‫וזה כלל רכישת אופציות‬ ‫שעשיתי בעצמי במניות בודדות,‬
‫אבל האיש הזה אף פעם לא הפסיד, לדברי תיירי.‬
‫ואמרתי לעצמי,‬
‫"זה מטורף. זה בלתי אפשרי."‬
‫ושאלתי את תיירי,‬
‫"כמה כסף השקעת באמצעות המנהל הסודי הזה?"‬
‫והוא אמר, "320 מיליון דולר‬ ‫מהכסף שלי ומכספי הלקוחות שלי באירופה".‬
‫הנחתי מיד שהמנהל הזה ודאי מטפל‬
‫בסכום גדול פי עשרה.‬
‫הערכתי שמדובר ביותר משלושה מיליארד.‬
‫מנהל קרן הגידור הגדולה ביותר בעולם‬ ‫שאיש לא יודע עליה.‬
‫לו יכולתי להציג אחוז אחד בחודש כמו שעון,‬
‫הפנים שלי היו מופיעות‬ ‫על כל שלט חוצות בין בוסטון לניו יורק.‬
‫למה האיש הזה סודי?‬
‫כמובן שהייתי סקרן מאוד‬ ‫בנוגע לזהותו של המנהל הזה.‬
‫תיירי יצא לרגע כדי לדבר עם מישהו,‬
‫ועשיתי משהו לא ראוי.‬
‫הצצתי במסמך שעל השולחן‬ ‫כדי לקרוא את השם בראש הדף.‬
‫"החברה למסחר בניירות ערך ברנרד מיידוף".‬
‫מדוע האדם החשוב הזה מוול סטריט‬
‫מנהל בחשאי את הכספים של תיירי?‬
‫ותיירי אמר לי שהוא לא גובה ממנו שכר טרחה.‬
‫לא היה בזה שום היגיון.‬
‫אז חשבתי לעצמי, "זיבולים".‬
‫אחרי הפגישה עם וילושה,‬
‫חזרתי לבוסטון‬ ‫ופגשתי את הבוסים הגדולים של "רמפרט".‬
‫הבוסים הבינו מיד‬
‫שאם אוכל להשתמש בתיירי כאיש קשר, כלקוח,‬
‫כדי לפגוש את עשירי אירופה,‬
‫נוכל אולי להרוויח מיליארדי דולרים.‬
‫אבל יהיה עליי להתחרות במנהל הסודי הזה,‬
‫והאסטרטגיה שהוא משתמש בה, לטענתו,‬ ‫חסרת כל היגיון.‬
‫הבוסים אמרו," טוב, עלינו לבצע הנדוס לאחור‬ ‫ולהבין מה הבחור הזה עושה.‬
‫"בואו נעביר את זה‬ ‫להארי מרקופולוס, מנהל תיקי ההשקעות.‬
‫"הוא חנון המתמטיקה. הוא יבין את זה מיד."‬
‫עסקתי בכלים פיננסיים נגזרים,‬ ‫וזה תחום מתמטי מאוד.‬
‫אז צריך ניסיון‬ ‫בחשבון אינפיניטסימלי ובסטטיסטיקה,‬
‫והמתמטיקה מורכבת.‬
‫פרנק הביא גיליון נתונים‬
‫של קרן מזינה של מיידוף‬ ‫והתשואות היו מדהימות,‬
‫אבל פרנק הוא איש שיווק.‬
‫הוא רצה לדעת שהמוצר תקין‬ ‫ושאפשר למכור אותו.‬
‫הארי התעצבן על שנדרש ממנו‬ ‫לצאת מהמשרד שלו ולספק לי תשובות,‬
‫לאיש מכירות.‬
‫הוא הציץ בגיליון ואמר,‬
‫"פרנק, אתה מומחה לאופציות.‬ ‫אתה יודע שזה קשקוש."‬
‫ואמרתי, "כן, הוא לא משתמש באופציות.‬
‫"איך הוא עושה את זה?"‬
‫מדובר בעמוד אחד של נתוני ביצוע מדהימים,‬ ‫ללא הפסדים כמעט,‬
‫ובחנתי את מאפייני תיק ההשקעות ואמרתי,‬
‫"תראה, אלו התשואות,‬ ‫בזווית של 45 מעלות. בקו ישר."‬
‫הוא אמר, "אני יכול להגיד לך מיד שזו הונאה,‬
‫"וסביר להניח שזו הונאת פונזי."‬
‫השיחה הזאת נמשכה ארבע דקות בלבד.‬
‫ואמרתי להארי,‬
‫"אלוהים, אל תשתמש במילה 'פונזי'.‬
‫"אי אפשר לקרוא לאיש הזה רמאי,‬ ‫שלא לדבר על פונזי."‬
‫אמרתי, "חברת מיידוף‬
‫"מנהלת בין שבעה לעשרה אחוזים‬ ‫מנפח בורסת המניות האמריקאית כולה.‬
‫"זה לא יכול להיות."‬
‫אף שאמרתי לו שהתשואות האלו בלתי אפשריות,‬
‫הבוסים אמרו,‬ ‫"אנחנו רוצים שתפתח מוצר דמוי מיידוף.‬
‫"תגלה איך מיידוף עושה זאת‬ ‫כדי שנוכל לתפוס נתח שוק."‬
‫אז נאלצתי להשקיע כמה שעות בדגימת התשואות.‬
‫נדרשו לכך כמה שעות והיה ברור‬
‫שאין קשר בין הנתונים‬ ‫לוול סטריט או לשוק המניות האמריקאי.‬
‫למעשה, הוא תאם לשוק המניות‬ ‫רק בשישה אחוזים מהמקרים.‬
‫ואז מסכמים את החודשים,‬
‫ומקבלים תשואה חיובית ב-96.4 אחוז מהחודשים.‬
‫- מדד שארפ -‬
‫אין דבר כזה בפיננסים.‬
‫הנתונים שלו היו טובים מעל ומעבר לכל דמיון.‬
‫אז אנשים נהרו למיידוף,‬
‫כי התשואות שלו היו מפתות מאוד.‬
‫נדרשתי להתחרות בבחור הזה,‬
‫אבל אי אפשר להתחרות ברמאי.‬
‫אז רציתי שהשחקן המלוכלך יסולק מהמגרש.‬
‫- זיבולים! -‬
‫זאת הפנייה הראשונה שלי לוועדה לניירות ערך‬ ‫מהאחד במרץ, 2000.‬
‫"תוך 25 דקות או פחות,‬
‫"אוכיח אחד משלושה תרחישים‬ ‫בנוגע לפעילות קרן הגידור של מיידוף.‬
‫"אחת, הם מוכשרים ביותר ו/או בני מזל,‬
‫"ואני מבזבז לכם את הזמן כמו אידיוט.‬
‫"שתיים, התשואות אמיתיות,‬
‫"אבל הן תוצאה של תהליך כלשהו‬ ‫שאינו התהליך שפורסם,‬
‫"ואם כך, יש מקום לחקירה.‬
‫"שלוש,‬
‫"הקרן כולה היא לא יותר מהונאת פונזי."‬
‫- הונאת פונזי. -‬
‫יותר מ-100 חודשי תשואות, שבעה מהם בהפסדים,‬ ‫ההפסד החודשי הגדול ביותר שלו…‬
‫כשהארי מרקופולוס ניסה לשכנע‬ ‫את הוועדה לניירות ערך ולבורסות‬
‫שהונאת פונזי עצומה, בקנה מידה היסטורי,‬
‫מתנהלת באותו רגע ממש על ידי ברני מיידוף,‬
‫האתגר שניצב בפניו היה אדיר,‬
‫כי בוועדה לניירות ערך ראו בברני מיידוף‬ ‫מקור לחוכמה בוול סטריט.‬
‫היו לו מוניטין רבים‬ ‫כאחד הענקים האמיתיים בוול סטריט.‬
‫לא רק בזכות פיתוחים שהוא קידם,‬
‫ושינויים בתעשייה שהוא עזר להגדיר,‬
‫אלא הוא גם הקדיש הרבה זמן‬
‫לשיתוף פעולה עם הוועדה לניירות ערך‬ ‫וסוכנויות ממשל אחרות בוועדות,‬
‫וסייע באסדרת עסקים.‬
‫אני רוצה לפתוח בהנחה‬
‫שרוב העוסקים בתעשייה שלנו‬
‫מגיעים למשרדים שלהם בבוקר‬ ‫מתוך רצון לציית לחוקים,‬
‫ולעשות כמיטב יכולתם עבור הלקוחות.‬
‫הארי מרקופולוס השקיע זמן ומאמצים רבים‬
‫בניסיון לשכנע את הוועדה לניירות ערך‬ ‫לפעול בנוגע לברני מיידוף.‬
‫והארי לא ביקר אצלם רק פעם אחת.‬
‫הוא פנה פעם אחת, ונדחה.‬ ‫הוא פנה בשנית ונדחה.‬
‫כל אחד אחר היה מוותר.‬
‫הערכנו שברני מנהל‬
‫נכסים בשווי של שלושה עד שבעה מיליארד דולר.‬
‫פניתי לוועדה לניירות ערך, הם הביטו בזה ו…‬
‫התעלמו מזה.‬
‫- דצמבר 2000‬ ‫היקף הפונזי: 30.1 מיליארד דולר -‬
‫בוועדה לניירות ערך לא בדקו‬ ‫את הטענות שהגשנו.‬
‫אז הארי פנה לכל העיתונים הגדולים.‬
‫והם אמרו, "אנחנו לא נקרא תגר על מיידוף‬
‫"על בסיס רמיזות מצד מתמטיקאי.‬
‫"אנחנו צריכים אקדח מעשן."‬
‫אז הארי אמר לי,‬
‫"פרנק, אתה חייב למצוא‬ ‫כתב חוקר בתחום הפיננסים."‬
‫איך מוצאים מישהו כזה?‬
‫אז לגמרי במקרה,‬
‫אני חושב שזה היה בסוף 2000,‬
‫נשאתי הרצאה בברצלונה, ואשתי התלוותה אליי.‬
‫היינו בנמל התעופה ותפסנו מונית.‬
‫המונית האחרונה.‬
‫והיה שם בחור לא מרוצה עם המזוודה שלו‬
‫שדפק על חלון המכונית, "אתם נוסעים לכנס?"‬
‫אמרתי שכן.‬
‫הוא אמר, "נוכל לחלוק מונית?"‬
‫הוא התיישב מקדימה ואמר,‬ ‫"היי, אני מייקל אוקרנט,‬
‫"ואני כתב חוקר בתחום ההונאות הפיננסיות."‬
‫נשאתי מבט ואמרתי, "תודה, אלוהים".‬
‫אמרתי, "מייקל,‬
‫"אתערב איתך על ארוחת ערב‬ ‫איתי ועם אשתי בברצלונה‬
‫"שאני יכול לציין בפניך‬ ‫שם של מנהל קרן גידור סודי‬
‫"מצליח יותר מכל המנהלים שאתה מכיר‬
‫"בכל הנוגע להיקף הנכסים‬ ‫ולמדדי תשואה מותאמת סיכון."‬
‫הוא אמר, "מסכים".‬
‫אמרתי, "ברני מיידוף".‬
‫התגובה שלו הייתה כל כך מהירה‬ ‫שידעתי שמצאתי את הכתב החוקר שלי.‬
‫ואמרתי לו,‬
‫"האיש הזה יוצא תמיד מהשוק‬ ‫יום לפני שהשוק נופל,‬
‫"ותמיד חוזר לשוק ביום שבו השוק מתרומם,‬ ‫או יום קודם."‬
‫אין בכל העולם מנהל שנהנה מתזמון מושלם.‬
‫לאיש אין ידע מקדים בנוגע לשוק.‬
‫ומייקל אוקרנט אמר, "אני חייב לכתוב מאמר."‬
‫מסרנו לו את את השמות‬ ‫של כל אנשי האופציות וכו',‬
‫בקומות המסחר בארה"ב,‬
‫ושל ראשי שוק הנגזרים בבנקים גדולים,‬
‫והוא דיבר עם כולם.‬
‫אוקרנט לא האמין כשהוא בדק את המספרים.‬
‫והוא עמד לפרסם את המאמר והתקשר אליי.‬
‫הוא אמר,‬
‫"האיש הזה גדול פי 2.5 יותר‬
‫"מקרן הגידור הגדולה ביותר שמדווחת לי.‬
‫"איך הוא באמת משיג רווחים כאלו?"‬
‫הכתבה התפרסמה.‬
‫"מיידוף בראש הטבלה, הסוחרים תוהים איך".‬
‫שיבחנו זה את זה במשרד ב"רמפרט".‬
‫כעת זה נהפך לנחלת הכלל.‬
‫עכשיו יתפסו אותו.‬
‫מתישהו אחרי שהכתבה הופיעה ב"מרהדג'",‬
‫פקידת אכיפה בכירה‬ ‫מהוועדה לניירות ערך בוושינגטון‬
‫החליטה שיש לבדוק את הדברים.‬
‫היא פשוט הופתעה לשמוע‬
‫שברני מיידוף מנהל כספים בהיקף גדול כל כך‬
‫בלי שחברת הייעוץ שלו תהיה רשומה‬ ‫בחברת האסדרה הממשלתית.‬
‫אבל כדי לעשות זאת, היא הרימה את הטלפון‬ ‫והתקשרה לברני מיידוף.‬
‫היא הכירה אותו,‬ ‫כי הוא היה ידוע מאוד בתעשייה.‬
‫היא התקשרה אליו ואמרה,‬
‫"היי, ברני. אנחנו נבצע בדיקה,‬
‫"ונעלה שאלות בנוגע לקרן הגידור שלך."‬
‫והוא אמר, "אין לי קרן גידור".‬
‫והיא אמרה, "באמת חשבתי שלא".‬
‫והוא אמר, "בסדר".‬
‫לו הייתה לו חברה לקרנות גידור,‬
‫היה עליו להירשם כיועץ השקעות.‬
‫ברני מיידוף לא רצה להירשם כיועץ השקעות,‬
‫כי כשאתה נרשם כיועץ השקעות,‬
‫עליך לעבור בדיקות בוועדה לניירות ערך.‬
‫אני אוהבת מאוד את הסיפור הזה‬
‫כי הוא ממחיש, יותר מכל דבר אחר,‬
‫את הכבוד הרב שרחשו לברני מיידוף‬ ‫בוועדה לניירות ערך,‬
‫את האמון שהיה להם בו.‬
‫"בואו נתקשר ונשאל אותו‬ ‫אם הוא עושה משהו רע.‬
‫"הוא יגיד את האמת."‬
‫למיידוף היה מזל באויבים כמו בחברים.‬
‫והיה לו מזל מבחינת התזמון שלו.‬
‫שוב, הדיווחים הראשוניים האלו‬ ‫מגיעים מסוכנויות הידיעות.‬
‫מטוס נוסעים קטן‬ ‫פגע בבניין מרכז הסחר העולמי.‬
‫מטוס נוסף. ראינו מטוס נוסף.‬
‫לעולם לא אשכח את זה.‬
‫לעולם לא אשכח‬ ‫איך ראיתי את שני הבניינים האלו‬
‫כורעים תחת עצמם וקורסים.‬
‫העיר הייתה מזועזעת.‬
‫אני זוכרת את תחושת חוסר הוודאות‬ ‫בשבועות ובחודשים אחרי ה-11 בספטמבר.‬
‫וול סטריט, כמובן,‬ ‫הייתה ממש בשולי מרכז הסחר העולמי.‬
‫הבורסה לניירות ערך של ניו יורק,‬ ‫במרחק שני בלוקים משם, נסגרה.‬
‫כל העסקים במרכז העיר‬ ‫נותרו סגורים במשך ימים רבים.‬
‫- צ'ייס -‬
‫והייתה תחושה חזקה של אחווה‬ ‫ברצון לפתוח שוב את שוק המניות.‬
‫טום קוסטלו נמצא באולפן נאסד"ק.‬ ‫טום, מה קורה?‬
‫בעוד כשעה וחצי ייפתח המסחר בנאסד"ק,‬
‫וכפי שאמרתי לפני שעה,‬
‫הבוקר, במפגן יוצא דופן של סולידריות,‬
‫מנכ"ל נאסד"ק, ויק סימונס, יגיע לבורסה‬
‫והם יפתחו את השוק יחד.‬
‫אנשי נאסד"ק היו צריכים להראות‬ ‫שהשוק יכול לתפקד‬
‫אחרי האירוע הבלתי נתפש הזה.‬
‫וברני עזר לעשות את זה.‬
‫שלוש, שתיים, אחת!‬
‫אבל הייתה לכך משמעות נוספת מבחינת ברני‬
‫שאיש לא ידע להעריך עד שהיה מאוחר מדי.‬
‫המתקפות המכוונות והקטלניות‬
‫שהתרחשו אתמול נגד ארצנו,‬
‫היו יותר מפעולות טרור.‬
‫הן היו עילה למלחמה.‬
‫המשאבים שהיו בניו יורק, אל מול וול סטריט,‬
‫שהוקדשו לפשעי צווארון לבן, להונאות,‬
‫הוסטו לכיוון אחר,‬
‫הועברו לסוגיות של לוחמה בטרור‬ ‫ובטרור פיננסי.‬
‫מבחינת הוועדה לניירות ערך‬ ‫מדובר היה בהחמרה של בעיה קיימת,‬
‫כתוצאה ממהלך להסרת הפיקוח הממשלתי‬
‫שהחל עם בחירתו של רונלד רייגן ב-1980.‬
‫במשבר הנוכחי,‬
‫הממשלה אינה הפתרון לבעיה שלנו.‬
‫הממשלה היא הבעיה.‬
‫החוקים שהם היו יכולים לסמוך עליהם‬
‫בחקירות שלהם עברו תהליך של הידוק,‬
‫והתקציבים שלהם קוצצו שוב ושוב.‬
‫בעקבות אירועי ה-11 בספטמבר,‬
‫נמשכה תקופה ארוכה‬
‫של קיצוץ בתקציבים,‬
‫של עדיפויות נמוכות,‬
‫ואפילו שינויים בחקיקה‬ ‫שהקשו עליהם לבצע את עבודתם.‬
‫כך שבמובן מסוים, הטרגדיה האיומה הזאת,‬
‫מבחינתו של מיידוף,‬
‫צמצמה את רמת הביקורת מבחינת האסדרה,‬
‫בדיוק כשהוא היה זקוק לכך יותר מכל.‬
‫מיידוף לא היה היחיד שהרוויח‬ ‫מההידרדרות ההדרגתית הזאת‬
‫בוועדה לניירות ערך ולבורסות,‬
‫אבל אין ספק שהוא הרוויח מכך יותר מכולם,‬
‫בהתחשב בהיקף ההונאה שלו.‬
‫- דצמבר 2001,‬ ‫היקף הפונזי: 36.8 מיליארד דולר -‬
‫- יומני ינואר עד אפריל 2000,‬ ‫מרץ עד מאי 98' -‬
‫אני חושבת שהיה ניגוד מוחלט‬ ‫בין התדמית שברני הציג כלפי חוץ‬
‫לבין מה שקרה באמת בחברה.‬
‫זאת הייתה העמדת פנים שנועדה‬ ‫לקדם את העסק ואת התדמית שלו.‬
‫הילדים שלו היו מושלמים לשם כך.‬
‫אנשי משפחה אמריקאית טיפוסית ומשכילה.‬
‫ברני השתמש באנדי ובמארק כמגן‬ ‫כשאנשים נכנסו למשרד.‬
‫"זהו עסק משפחתי.‬
‫"הבנים שלי משכילים מאוד‬ ‫ומנהלים את חדר המסחר."‬
‫אבל כל מי שעבד בחברה ידע שהכול ממודר.‬
‫הכול.‬
‫בני מארק פיקח על המחלקה לעשיית שוק.‬
‫הייתה לנו מחלקה למסחר קנייני,‬
‫שבני, אנדי, פיקח עליה.‬
‫מחלקת יעוץ ההשקעות,‬ ‫או "הקומה ה-17" כפי שמכנים אותה,‬
‫הייתה תחת פיקוחו של פרנק דיפסקאלי.‬
‫לא היה קשר בין המחלקות,‬
‫אז בניי, מארק ואנדי, לא ידעו‬
‫על הרווחים או ההפסדים של כל מחלקה.‬
‫מארק ואנדי אף פעם לא ירדו למחלקת הייעוץ.‬
‫וכשלקוחות הגיעו,‬
‫מארק או אנדי היו ניגשים לשולחן שלי‬ ‫ושואלים, "מי האנשים האלו?"‬
‫הם לא ידעו מי הם.‬
‫אני חושבת שברני התייחס אליהם בביטול‬
‫כשהוא לא רצה לדבר איתם על משהו.‬
‫ובמשך השנים, הם למדו לא לדחוק בו יותר מדי.‬
‫אני זוכר שנכנסתי לדבר עם ברני ואמרתי,‬
‫"אתה יודע, החברה שלך היא בבעלות יחיד.‬
‫"היא תפסיק להתקיים במותך.‬
‫"והבנים שלך ואחיך‬ ‫יצטרכו להוציא רישיונות חדשים,‬
‫"הם יפתחו חשבונות בנק חדשים.‬
‫"יידרש זמן עד שהחברה הזאת‬ ‫תחזור להיות שוב כפי שהיא."‬
‫הוא אמר, "יש לי 30 עורכי דין‬ ‫שעובדים על זה. אל תדאגי".‬
‫והוא פשוט ביטל את דבריי.‬
‫אמרתי, "בסדר". אמרתי זאת למארק מיידוף.‬
‫הוא הלך לדבר על זה עם ברני וגם הוא נדחה.‬
‫ואני חושבת שבמשך שנים הוא כעס‬
‫כי הוא לא יכול היה לדבר עם ברני‬ ‫על דברים כאלו.‬
‫ברני רצה להיות האיש החשוב בוול סטריט,‬ ‫המלך של וול סטריט.‬
‫שמו היה על הדלת.‬
‫ודבר בחייו של ברני לא היה חשוב יותר‬
‫מלשמור על המוניטין שלו‬
‫כאדם שמנהל עסק מצליח‬ ‫בצורה יוצאת דופן בקומה ה-19.‬
‫אבל המציאות הייתה שונה‬ ‫מהאופן שבו הוא תיאר אותה.‬
‫- עשרים ושישה באפריל, 2017 -‬
‫באיזה שלב נהפכת לחדל פירעון?‬
‫אני חושב ש…‬
‫בתחילת שנות ה-2000 כנראה.‬
‫באלף… אולי…‬
‫איפשהו בין השנים 1998 ל-2002.‬
‫כן, התחילו להצטבר בעיות. כן, אני חושב.‬
‫באותה עת,‬
‫התחרות על השקעות‬
‫של מוסדות גדולים שהוא ניהל בעסק החוקי שלו‬
‫הלכה וגברה.‬
‫וזה אומר שסכום העמלה‬ ‫על כל אחת מהעסקאות האלו‬
‫הלך והצטמצם,‬
‫אז הרווחים נעשו קטנים יותר.‬
‫באותו עת, הצד החוקי של העסק‬
‫לא הרוויח כמו שאנשים חשבו.‬
‫ובין השנים 2002 ל-2008,‬
‫כ-800 מיליון דולרים‬
‫הועברו מאגף הפונזי של העסק‬
‫לאגף החוקי של העסק.‬
‫מר דיפסקאלי לקח כסף מהקומה ה-17,‬ ‫מהעסק לייעוץ השקעות,‬
‫והעביר אותו אל מעבר לים, ללונדון.‬
‫הכסף הזה הועבר בחזרה לקומה ה-19,‬
‫שתי קומות מעל הקומה ה-17,‬
‫תחת מסווה של השקעות.‬
‫אגרות חוב של ארה"ב.‬
‫אם האגף החוקי לכאורה בעסק‬
‫לא מרוויח כפי שהאנשים חושבים,‬
‫אז אתה נראה טוב פחות‬ ‫משאתה רוצה שאנשים יחשבו,‬
‫וזאת הייתה דרכו של מיידוף‬ ‫להגן על המוניטין שלו בוול סטריט.‬
‫המציאות הייתה שמתחילת שנות ה-2000,‬
‫העסק החוקי היה נהפך לחדל פירעון‬
‫לולא אותה זריקה של 800 מיליון דולרים‬ ‫מהונאת הפונזי.‬
‫והסיבה לכך הייתה‬ ‫ששולחנות המסחר היו רווחיים,‬
‫אבל רק בפני עצמם.‬
‫לברני הייתה בעיה תקורה.‬
‫ההוצאות היו גדולות מדי והחברה הפסידה כסף.‬
‫ביצעתי חקירה בעצמי,‬
‫והיו לו כ-35 עד 50 סוחרים‬
‫שהניבו רווח מהמסחר,‬
‫אבל המשרד העסיק יותר מ-150 עובדים.‬
‫ברני העסיק חברים של עובדי מפתח,‬
‫וחלקם לא הוכיחו את עצמם‬ ‫אבל קיבלו משכורות גבוהות.‬
‫הוא ראה את עצמו כאדם שעושה טוב,‬ ‫שמרצה אנשים,‬
‫כאדם שאפשר לסמוך עליו.‬
‫הוא היה חייב להצליח ולייצר רווחים.‬
‫ואנחנו יודעים שבמקביל,‬ ‫הוא השתמש בחברה כקופת חיסכון.‬
‫הוא קנה יאכטה.‬
‫היה לו בית בצרפת.‬
‫הוא היה שותף במטוס פרטי.‬
‫מטוס שהצבעים שלו תאמו לצבעי המשרד.‬
‫רות' הייתה עסוקה‬ ‫בארגון נשפי צדקה, ארוחות ואירועים,‬
‫פעמים רבות לכבודו של ברני בעצמו.‬
‫ברני נתן הרבה כסף למשפחה שלו.‬
‫מארק ואנדרו קיבלו הרבה הלוואות,‬
‫מיליוני דולרים שלעולם לא היו מוחזרים.‬
‫קונה בתים, מתנות לעובדים…‬
‫כל זה יצא מהעסק.‬
‫חשתי תסכול בעבודה‬
‫כשהאנשים שעבדתי איתם‬ ‫לא האמינו לי שמיידוף רמאי.‬
‫- הקרן כולה היא הונאת פונזי -‬
‫ואחרי הפנייה הראשונה שלי‬ ‫לוועדה לניירות ערך,‬
‫המוציא לאור הגדול ביותר‬ ‫בתחום קרנות הגידור פרסם מאמר‬
‫שחשף את עסקי מיידוף כהונאת פונזי.‬
‫אבל איש לא העלה שאלות קשות,‬
‫ואנשים הסתפקו בחצאי תשובות או בכלל לא,‬
‫והמשיכו להתעלם ממני.‬
‫אבל הבוסים בחברה שלי המשיכו לדרוש ממני‬
‫לשכפל את האסטרטגיה שלו‬ ‫כדי שנוכל להתחרות בו ולפצל את השוק.‬
‫אז חשבתי על משהו‬ ‫שיכול היה להתחרות במיידוף,‬
‫אבל הבעיה הייתה‬
‫סיכון של 50 אחוז הפסד בחודש אחד.‬
‫אז זה היה סיכון, סיכון ידוע,‬
‫אבל תיירי דה וילושה מ"מאקסס אינטרנשונל"‬
‫חשב שיכול להיות לזה שוק‬ ‫כחלופה לקוחות מיידוף שלו.‬
‫אז נסעתי עם תיירי דה וילושה‬
‫לכמה פגישות בלונדון,‬ ‫בפריז, בז'נבה ובציריך.‬
‫רק כדי להסביר מי היה תיירי דה וילושה.‬
‫נסענו במונית,‬ ‫וחלפנו על פני שער הניצחון בפריז.‬
‫והוא אמר לי, "הארי, הבט בשער ובשמות האלו".‬
‫והבנתי שאלו האנשים שנפגשתי איתם בפריז.‬
‫הקשרים המשפחתיים האלו נמשכו לאורך דורות.‬
‫בנקאי עלית של לקוחות פרטיים‬
‫שמנהלים כספים עבור משפחות המלוכה באירופה.‬
‫האנשים האלו היו לבושים היטב,‬
‫רהוטים מאוד, בעלי נימוסים והליכות,‬
‫בקיאים ביינות.‬
‫תיירי דה וילושה פתח כל פגישה באותה דרך.‬
‫"הארי ו'רמפרט' הם בדיוק כמו מיידוף‬
‫"רק עם סיכון גבוה יותר‬ ‫ותשואות גבוהות יותר.‬
‫"ובמקום להשתמש במניות בודדות,‬ ‫הם משתמשים במדדים של מניות.‬
‫"מעבר לכך, זה דומה מאוד,‬
‫"ולכן אתם זקוקים לחברה הזאת‬ ‫כדי לגוון וכחלופה למיידוף."‬
‫בפגישה הראשונה, האיש אמר,‬
‫"תכננת אסטרטגיה מעניינת מאוד, הארי.‬
‫"היא רווחית יותר משל מיידוף‬ ‫אבל עלולה גם לגרום להפסדים,‬
‫"על אף שאתה אומר שהסיכון בשליטה.‬
‫"השקענו אצל מיידוף‬ ‫והוא אף פעם לא הפסיד כסף.‬
‫"אז מדוע שניתן לך כסף?"‬
‫הם לא רצו לשמוע על סיכון אמיתי,‬ ‫על סיכון ריאלי או על כל סיכון שהוא.‬
‫הם ידעו רק שעם מיידוף אין סיכון‬
‫ושהם לא יבטחו במנהל אחר שיש אצלו סיכון.‬
‫בבנק הראשון אמרו, "מיידוף חסום.‬
‫"אבל לנו מז'נבה, ורק לנו,‬
‫"יש גישה לבחור הזה.‬ ‫הוא מקבל כסף רק מאיתנו."‬
‫היית יכול להאמין לזה‬ ‫לו שמעת את זה רק פעם אחת.‬
‫פעמיים, שלוש, אולי זה צירוף מקרים.‬
‫ב-14 מתוך 20 פגישות‬ ‫עם בנקאים פרטיים ברחבי אירופה,‬
‫הוא שמע את אותו סיפור.‬
‫"אנחנו מושקעים אצל מיידוף,‬ ‫הוא מקבל רק את הכסף שלנו."‬
‫חזרתי מתוסכל מאירופה.‬
‫איש לא בחר להשקיע למעט קומץ לקוחות,‬
‫אז ניהלתי את האסטרטגיה לזמן מה,‬ ‫וזה הלך והידלדל.‬
‫אחרי הנסיעה ההיא, הארי נעשה מתוח מאוד,‬
‫כי הוא הבין מהר מאוד‬
‫שההונאה באירופה גדולה יותר מבארה"ב.‬
‫גיליתי שלמיידוף יש‬ ‫מיליארדי דולרים באירופה.‬
‫הוא תמיד הוזכר ביחס לחשבונות מעבר לים,‬
‫באיי קיימן.‬
‫הפיקוח על הכספים‬ ‫שמוחזקים באיי קיימן דל מאוד.‬
‫אנשים עשירים מפקידים שם את כספם‬ ‫לעתים קרובות כדי לחמוק מתשלום מסים,‬
‫אבל יש שם גם כסף מלוכלך‬
‫שעשוי להגיע מסחר בסמים,‬
‫או כספי אוליגרכים שצריך להלבין.‬
‫והכספים האלו היו מגיעים לקרן של ברני.‬
‫ברגע שמבינים שברני מנהל כסף‬
‫עבור כמה מהאנשים המסוכנים ביותר בעולם,‬
‫- אלימות קרטל -‬
‫מתעורר החשש‬
‫שאם יתגלה שאתה מנסה להסגיר את מיידוף,‬
‫זה עלול לעלות הרבה כסף‬ ‫לקרטלי הסמים ולרוסים.‬
‫כסף שהם לא רוצים לאבד.‬
‫כך שאני בסכנה,‬
‫כי אני, כך נדמה, הקול היחיד במדבר‬
‫שפונה לרשויות ואומר שמיידוף הוא רמאי.‬
‫אז התחלתי לשאת אקדח,‬
‫ולבדוק אם יש פצצות ברכב שלי.‬
‫ככל שהיחסים העסקיים בינינו העמיקו,‬
‫התקרבתי לתיירי.‬
‫והיינו שותים קוקטיילים במשרד שלו.‬
‫פעם אחת, נפגשתי איתו כשהגעתי לניו יורק,‬
‫ודיברנו קצת.‬
‫ולאורך מערכת היחסים תמיד חזרתי‬
‫ל"מה אם הארי ואני… ומיידוף הזה… זה לא…"‬
‫והוא היה אומר, "אלוהים, אתה ומיידוף.‬ ‫אולי תניח לזה?"‬
‫"אלוהים", הוא אמר,‬ ‫"אתה יודע שאני מכין שיעורי בית‬
‫"ושאני סומך עליו לגמרי.‬
‫"ניתחנו אפילו את כתב היד‬ ‫של הבחור הזה והוא עבר.‬
‫"אז מה עוד אני יכול לעשות?"‬
‫אמרתי, "אבל אם הארי ואני צודקים ואתה טועה,‬
‫"מה יקרה לך?"‬
‫והוא אמר, "אנסח זאת כך, פרנק.‬
‫"השקעתי אצלו את כל כספי.‬
‫"השקעתי אצלו את רוב כספי המשפחה שלי.‬
‫"הכנסתי לזה כל בנקאי פרטי באירופה‬ ‫שטיפחתי איתו יחסים,‬
‫"וחצי ממשפחות המלוכה באירופה, מן הסתם.‬
‫"אין לי מפלט אם אני טועה.‬
‫"אם אתה והארי צודקים ואני טועה…‬
‫"אני אדם מת."‬
‫עם חלוף הזמן,‬
‫ברני נעשה יותר ויותר קנאי לדברים מסוימים.‬
‫ואני חושבת שזה היה בגלל הלחצים שהצטברו.‬
‫כי הוא היה צריך לשלוט בכל כך הרבה דברים.‬
‫דיברתי איתו בטלפון כל 15 דקות.‬
‫הוא רצה כל הזמן לדעת מה קורה.‬
‫הוא אמר, "לא אכפת לי אם פיטר…‬
‫"לא אכפת לי מי מקבל שיחות,‬ ‫אני רוצה לדעת מיד."‬
‫ברני היה הבעלים של החברה.‬
‫הוא רצה שכולם ידעו שהוא הממונה, הוא החוק.‬
‫פיטר…‬
‫פיטר היה כמו הדוד האהוב על כולם.‬
‫פיטר היה חברותי, נחבא אל הכלים,‬
‫והוא גרם לי להרגיש חכמה‬ ‫ומועילה ופרודוקטיבית מההתחלה.‬
‫ברני היה אחיו הגדול של פיטר ו…‬
‫וברני היה מתעמר בו, מדבר אליו בהתנשאות.‬
‫פיטר היה בטיפול פסיכולוגי, מסיבה כלשהי,‬
‫וכשברני שמע על כך, במקום לתמוך בו,‬
‫הוא תקף אותו.‬
‫הוא אמר, "מה יש, אתה לחוץ?‬ ‫אתה צריך לדבר עם מישהו?"‬
‫והוא היה צועק עליו, לועג לו לעיני העובדים.‬
‫חשבתי לעצמי, "זה מי שהוא. זה לא אישי".‬
‫אבל אחיו והילדים, אני לא חושבת‬ ‫שהם היו יכולים לשאת זאת.‬
‫אז הם התנהגו בהתאם‬
‫כדי למנוע התקפי זעם כאלו.‬
‫פיטר היה מעורב, בשלב מסוים, בעשיית שוק.‬
‫אני לא בטוח לגבי התאריכים.‬
‫והוא גם טיפל בסוגיית הציות, ובמערכות.‬
‫הוא עשה הרבה דברים, אחי.‬
‫אני תוהה כמה משיתוף הפעולה שלו‬
‫היה למעשה העלמת עין‬ ‫ממה שברני עשה בקומה ה-17,‬
‫או שהוא באמת לא ידע.‬
‫קציני ציות הם אלו שמאשרים רשמית‬
‫את הציות לכללים,‬
‫את העמידה בהנחיות הוועדה לניירות ערך.‬
‫הוא התמודד עם אנשי הוועדה‬
‫והיה הפנים של ברנרד מיידוף מבחינתם.‬
‫אבל ברני היה חולה שליטה לגבי כל דבר.‬
‫אף שהוועדה לניירות ערך לא ניהלה‬
‫חקירה עמוקה בעניין מיידוף,‬
‫פיסות מידע היו עולות, או שהארי מרקופולוס‬ ‫היה מגיע שוב לדפוק על השולחן.‬
‫בנוסף לתלונות של הארי מרקופולוס‬ ‫משנת 2000 ו-2001,‬
‫הגיעו כמה תלונות מאנשים אחרים‬
‫לוועדה לניירות ערך‬ ‫בנוגע למיידוף בזמנים שונים.‬
‫בסוף 2004,‬
‫הם בדקו חברה אחרת, והם מצאו אימיילים‬
‫של שני אנשים מאותה חברה‬
‫שדיברו על העובדה‬ ‫שהם חושבים שמיידוף מנהל הונאה.‬
‫והם ציינו שוב סוגיות זהות‬
‫בנוגע לתשואות בלתי אפשריות.‬
‫- ינואר 2005‬ ‫היקף הפונזי: 45.2 מיליארד דולר -‬
‫בוועדה לניירות ערך החליטו לבסוף לבצע בדיקה‬
‫ומינו שני בוחנים זוטרים‬
‫שנשלחו למשרד של ברני מיידוף‬ ‫כדי לבצע את הבדיקה.‬
‫אז ביום שהגיעו בו שני הבוחנים הזוטרים,‬ ‫שזה עתה סיימו את לימודיהם,‬
‫הם הוכנסו לחדר הישיבות של ברני מיידוף‬
‫ונמסר להם שאיש הקשר האישי שלהם במשך הבדיקה‬
‫לא יהיה איזה קצין ציות, כנהוג בדרך כלל‬
‫בכל בדיקה אחרת ובכל מה שהם היו רגילים לו,‬
‫אלא שאיש הקשר שלהם יהיה ברני מיידוף בעצמו.‬
‫איש מעולם לא עשה זאת.‬
‫כלומר, אם תלך לבצע בדיקה ב"אפל",‬
‫טים קוק לא ייצמד אליך למשך שבועיים.‬
‫לא תשהה בחברתו של ג'ף בזוס ב"אמזון"‬
‫כשתבצע בדיקה.‬
‫בחברה של ברני לא ידעו בדיוק‬
‫מה הם בוחנים, כי הם לא הבהירו זאת.‬
‫ולמען האמת,‬
‫גם שני הבוחנים לא ממש ידעו.‬
‫אז החבר'ה האלו, שזה עתה סיימו ללמוד,‬
‫פגשו מיד את ברני מיידוף,‬ ‫איש הקשר היחיד שלהם בחברה.‬
‫הוא היה בחור כריזמטי,‬
‫אז הוא סיפר להם סיפורים והתלוצץ איתם.‬
‫ולמעשה, בשלב מסוים הוא אמר להם‬
‫שהוא מופיע ברשימת המועמדים‬ ‫לתפקיד ראש הוועדה לניירות ערך ולבורסות.‬
‫ויש שיח מיילים‬ ‫בין שני הבוחנים הזוטרים לבוס שלהם‬
‫שבו הבוס כותב להם, בצחוק,‬
‫"אולי תהיו העוזרים של ברני‬ ‫כשהוא ישתלט על הוועדה."‬
‫אז הם היו מוכי יראת כבוד מההתחלה,‬
‫והיה להם קשה מאוד להתרכז במשימה‬
‫כי הם שמחו מאוד לשבת בחדר‬ ‫ולדבר עם ברני מיידוף,‬
‫וללמוד כל כך הרבה דברים‬
‫על הוועדה לניירות ערך שהם לא ידעו.‬
‫בזמן החקירה במשרד, כולם ידעו‬
‫שברני יתנהג מוזר מאוד.‬
‫והוא השגיח על הכול.‬
‫הוא עקב אחריהם.‬
‫הוא הקפיד שהם יישארו במקום אחד,‬
‫שאנחנו פוקחים עליהם עין.‬
‫כשהם קמו לצלם עותקים,‬ ‫הצענו לעשות זאת בשבילם,‬
‫וציינו לעצמנו מה הם מצלמים.‬
‫חשבתי עליו כ"מר חשדני".‬
‫הם בסך הכול ביצעו ביקורת,‬
‫אבל הוא היה מודאג מאוד, כמובן.‬
‫חוקרי הוועדה המשיכו לבחון מסמכים,‬
‫תיעוד מערכות יחסים ופעולות שמיידוף ביצע,‬
‫והגישה הנעימה והנדיבה שלו התחילה להשתנות.‬
‫היו לו שתי גישות.‬
‫כשהם בחנו היבטים שהוא רצה שהם יראו,‬
‫הוא היה ידידותי מאוד,‬ ‫והיה מפטפט איתם ומחמיא להם.‬
‫ואם הם סטו,‬
‫אם הם עברו למשהו אחר‬ ‫והחלו להתקרב להונאת הפונזי,‬
‫הוא היה מתרגז.‬
‫ברני מיידוף ניתב אותם לפעולות הטרמה.‬
‫פעולות הטרמה משמעו שברני ניצל‬ ‫את עשיית השוק שלו ואת חברת הברוקרים שלו‬
‫כמידע פנים‬
‫כדי להניע את השוק‬ ‫כך שהוא ישיג תשואות טובות יותר.‬
‫הוא רצה שהם יתמקדו בזה‬ ‫כי זה משהו שהוא לא עשה.‬
‫הוא שקל להתקין מכשירי האזנה במשרד.‬
‫אבל בסופו של דבר,‬
‫כששני הבוחנים הצעירים‬ ‫יצאו להפסקת צוהריים,‬
‫ברני מיהר להיכנס‬ ‫לחדר הישיבות שקירותיו שקופים‬
‫ולפשפש בתיקי המסמכים שלהם,‬
‫וכך הוא גילה‬
‫שיש ברשותם את הכתבות הראשונות‬ ‫של העיתונאים החוקרים,‬
‫ארין ארבדלונד ומייקל אוקרנט,‬
‫שהעלו את השאלה,‬
‫"האם התשואות של ברני בקרן הגידור‬ ‫ טובות מכדי להיות אמיתיות?"‬
‫אז הוא גילה שהמטרה שלהם, אולי,‬ ‫היא לחקור את הונאת הפונזי.‬
‫וזה הרתיח את דמו של ברני.‬
‫הוא התעמת איתם.‬
‫"מה אתם מחפשים?" הוא שאל.‬
‫והם התפתלו קצת ולבסוף אמרו "קרנות גידור.‬
‫"אנחנו רוצים לדעת על הקשר‬ ‫בין העסק שלך לקרנות הגידור האלו."‬
‫"טוב", הוא אמר,‬
‫"זה טופל לפני שנים עם הבוסית שלכם.‬
‫"כל זה ידוע להם.‬
‫"תקשיבו, אני לא מנהל קרן גידור.‬
‫"אני מבצע עסקאות עבור קרנות גידור,‬ ‫כפי שהסברתי פעם אחר פעם.‬
‫"תתקשרו לוושינגטון. הם יגידו לכם."‬
‫אפשר לומר שהרוח יצאה מהמפרשים שלהם.‬
‫התברר שהוא יודע מה קורה‬ ‫בוועדה לניירות ערך ולבורסות יותר מהם.‬
‫וזמן קצר לאחר מכן ,‬ ‫הם החליטו לסיים את הבדיקה‬
‫בקביעה שאין ראיות לכך‬
‫שברני מיידוף עשה משהו פסול.‬
‫והתיק לא הועבר‬ ‫למישהו אחר בוועדה לניירות ערך.‬
‫למיידוף היו קורות חיים ללא רבב.‬
‫הייתה לו חברת עמילות בורסה‬ ‫חוקית ומצליחה מאוד.‬
‫וכולם חשבו שמישהו‬ ‫בעל השפעה ומוניטין כשלו בתעשייה‬
‫לא ירד לרמה של גנבה.‬
‫וזה הטריף אותי כי ידעתי שזו הונאת פונזי.‬
‫- זיבולים! -‬
‫- אוגוסט 2005 -‬
‫איך נעלמים 440 מיליון דולרים?‬
‫זה מה שהוועדה לניירות ערך,‬ ‫היועץ המשפטי של קונטיקט‬
‫והרבה משקיעים לא מרוצים רוצים לדעת.‬
‫המנכ"ל לשעבר, סמואל ישראל, הודה באשמה‬
‫בסעיף של קשירת קשר ובשני סעיפי הונאה.‬
‫הוא אמר לביהמ"ש‬ ‫שהוא ידע מה הוא עושה ב"באיו".‬
‫הוא ידע שזה פסול.‬
‫בשלהי קיץ 2005,‬
‫וול סטריט הזדעזע בשל חשיפתו‬
‫של מנהל קרן גידור ראוותני למדי,‬
‫שהתגלה כמנהל הונאת פונזי.‬
‫זאת הייתה טלטלה בעולם משקיעי קרנות הגידור.‬
‫בעסק לייעוץ השקעות של ברני,‬ ‫הכסף נכנס לאט יותר.‬
‫הוא יצא מהר קצת יותר.‬
‫תוך זמן קצר, ברני מצא את עצמו‬ ‫בבעיה אמיתית של תזרים מזומנים.‬
‫נותרו לו רק 13 מיליון דולר‬ ‫בחשבון שלו ב"ג'יי-פי מורגן",‬
‫חשבון הבנק שתמך בהונאת הפונזי.‬
‫והוא קיבל כבר דרישות פדיון‬ ‫של יותר מ-100 מיליון דולר.‬
‫הוא פנה לכמה מלקוחותיו הגדולים ביותר,‬ ‫והבולט בהם היה ג'פרי פיקוור,‬
‫שהעביר לו 125 מיליון דולר ברגע האחרון.‬
‫ברני נהפך תלוי לחלוטין בפיקוור,‬
‫כי כשהתעוררו בעיות בתזרים המזומנים,‬
‫והונאת הפונזי עלולה הייתה להיחשף,‬
‫ג'ף פיקוור הפקיד כספים‬ ‫כדי לוודא שהעסק ישרוד.‬
‫והייתה גם סוניה קוהן.‬
‫אשת הכספים האוסטרית הנמרצת,‬
‫הגברת המכובדת מווינה,‬
‫שמגיעה למשרד של ברני,‬ ‫מבדרת את כולם בקולה הצווחני,‬
‫ומביאה עמה נהר של מזומנים.‬
‫יש אומרים שהיא הגרסה הנשית של ברני מיידוף.‬
‫היא גייסה עבורו הרבה כסף,‬
‫ועד כמה שזה מוזר,‬ ‫היא גם נראתה דומה לברני מיידוף.‬
‫הם נראו כמו אחים.‬
‫פגשתי אותה פעמים רבות.‬
‫היא הייתה אישה נחמדה מאוד.‬
‫היא הייתה סבתא טיפוסית.‬
‫תמיד היה פריט לבוש אחד שבלט אצלה.‬
‫פעם אחת, היא הגיעה בעליונית מפרווה.‬
‫וחשבתי, "מאיפה זה בא?"‬
‫והיא הייתה נכנסת למשרד שלו, הוא חיכה לה,‬
‫והם תמיד היו סוגרים את הדלת.‬
‫הוא לא עשה זאת עם כל אחד.‬
‫הם היו משוחחים, ולא ידעתי במה מדובר.‬
‫היא הקימה רשת של קרנות מזינות‬ ‫בכל רחבי אירופה.‬
‫החשובה שבהן נקראה "קרן הרלד".‬
‫אפשר לומר שלולא "קרן הרלד",‬
‫ברני היה נופל באותה שנה.‬
‫הכסף שסוניה קוהן הכניסה מהקרן הבודדת הזאת‬
‫חילץ אותו מהמשבר הזה,‬ ‫והוא שוב עמד איתן על הקרקע.‬
‫הם עבדו בשיתוף פעולה שהניב מיליונים,‬
‫ובסופו של דבר מיליארדי דולרים,‬ ‫עבור ברני מיידוף.‬
‫ונתח נאה עבור סוניה קוהן.‬
‫- בנק מדיצ'י -‬
‫היא הקימה חברה בשם "בנק מדיצ'י".‬
‫נשמע שמדובר במוסד ותיק ומפואר.‬
‫הוא פעל 15 דקות בערך.‬
‫אבל בשל אופן ההתנהלות בעולם באותה תקופה,‬
‫בגלל הגלובליזציה המתפתחת,‬
‫והשאיפה של הבנקים, האירופאיים בעיקר,‬
‫להתרחב כדי להתחרות על הבמה העולמית,‬
‫"בנק מדיצ'י" הזעיר‬
‫מצא את עצמו עם השקעת מיעוט‬ ‫מ"בנק אוסטריה" הגדול והידוע.‬
‫- בנק אוסטריה -‬
‫ואז "בנק אוסטריה" מצא את עצמו נבלע‬
‫בתוך תשלובת בנקאות איטלקית‬ ‫גדולה יותר, "יוניקרדיט".‬
‫- יוניקרדיט -‬
‫אז מבלי לעשות דבר לשם כך,‬
‫היא נהפכה לחלק משושלת מפוארת‬ ‫של בנקים אירופאיים.‬
‫כשהוא רוכב על גב המוסדות הזרים האלו,‬
‫ברני הצליח להכניס את ידו‬
‫לכיסיהם של אנשים מכל רחבי העולם.‬
‫עד כמה שאני יודעת,‬
‫דבר כזה מעולם לא נעשה בעבר בהונאת פונזי.‬
‫אלפי אנשים היו מעורבים במכירת המוצר הזה‬
‫ללקוחות רבים בהרבה מדינות שונות.‬
‫בארה"ב, היו לנו רק 79 קרנות מזינות.‬
‫באירופה היו יותר מ-200.‬
‫כל הבנקים הגדולים בצרפת,‬
‫בגרמניה, בשווייץ, בבריטניה,‬
‫הם מכרו את מיידוף כמו לחמניות טריות.‬
‫ולמרבה הצער, כשמדובר בתיק גדול כל כך,‬
‫ובסיכון של מיליארדים רבים כל כך,‬
‫איש לא רוצה להאמין שהמלך עירום.‬
‫האנשים שנתנו לו כסף לא שאלו שאלות, נכון?‬
‫כי הם אהבו את הכסף שקיבלו ממנו כל חודש.‬
‫זה נהפך לאזיקים מזהב,‬
‫ומנהלי קרנות הגידור לא רצו להתעמת עם ברני‬
‫על חוסר השקיפות שלו,‬
‫על סירובו לשתף פעולה עם בדיקות נאותות,‬
‫על כל הדברים‬
‫שבדרך כלל נתפשים כדגלים אדומים בולטים.‬
‫איפה הכסף? איפה הנכסים? מי מחזיק בהם?‬
‫הם בבנק? איפה?‬
‫מי מפקח עליך? מי בודק בספרים שלך?‬
‫מבעית אותי לדעת שהשאלות האלו אינן נשאלות,‬
‫אבל הדבר העצוב הוא שזה לא מפתיע אותי בכלל.‬
‫יש להם חובת אמונים‬ ‫מלאה ב-100 אחוז ללקוחות שלהם,‬
‫אבל כמה פעמים ראינו אנשים בוול סטריט‬
‫שמוטלת עליהם חובה כלפי אחרים,‬
‫אבל בסופו של דבר,‬ ‫למי הם חושבים שהם חייבים באמת?‬
‫לעצמם.‬
‫ישבתי בכמה מהבנקים הגדולים ביותר,‬
‫והם סיפרו לי על בדיקת נאותות ברמה עולמית.‬
‫ועם זאת, כולם מוכרים מיידוף.‬
‫חשבתי שמטורף‬
‫עד כמה הם לא מודעים להונאה ברורה כל כך.‬
‫המניע של הארי בפנייתו לוועדה לניירות ערך‬ ‫היה טוהר העסק.‬
‫והוא נעשה ממוקד מאוד, ועסק רק במטרה אחת.‬
‫ומשום כך התעקשנו במשך חמש שנים.‬
‫הוא כמו… כשהיית ילד ורכבת על אופניך ברחוב,‬
‫ופקינז קטן יוצא ונובח עליך,‬
‫ונושך אותך בקרסול, ולא מניח,‬
‫ואתה מדווש מהר,‬ ‫אבל הוא ממשיך להסתובב סביבך.‬
‫מי שעבר חוויה כזאת,‬
‫זהו הארי, הפקינז.‬
‫הוא נאחז והוא לא מרפה.‬
‫המייל ששלחתי למייגן צ'אונג,‬
‫מנהלת הסניף האזורי‬ ‫של הוועדה לניירות ערך בניו יורק,‬
‫ביום שני, שבעה בנובמבר, 2005, ב-13:49.‬
‫הכותרת היא,‬ ‫"קרן הגידור הגדולה בעולם היא הונאה".‬
‫הארי מרקופולוס הגיע ב-2005‬
‫עם מסמך ארוך מאוד של כמעט 30 דגלים אדומים.‬
‫הארי הציג למעשה את העובדה‬
‫שאסטרטגיית המסחר‬ ‫שברני מיידוף טען שהוא מפעיל‬
‫אינה יכולה להניב תשואות כאלו.‬
‫והוא אמר, "הביטו במספרים, ראו מה הוא סיפק.‬
‫"לא ייתכן שהוא סוחר בנפח שהוא מצהיר עליו."‬
‫היה רק מקום מסחר אחד‬ ‫לסוג האופציות שברני טען שהוא סוחר בהן.‬
‫ובבורסה הזאת, נסחרו בחודש ממוצע‬
‫רק 1.5 מיליארד אופציות כאלו.‬
‫ברני היה זקוק לפי כמה וכמה יותר.‬
‫אבל לא היו אופציות כאלו.‬
‫ולא היה שום מנגנון הגבלות ובדיקות עצמאי‬ ‫בחברה של מיידוף,‬
‫וזה דגל אדום כשלעצמו.‬
‫אחיו הצעיר של ברני היה קצין הציות,‬
‫כלומר זה היה תחת שליטת המשפחה.‬
‫זה היה היבט ברור כל כך בהונאה.‬
‫עד כדי גיחוך.‬
‫אחד הדגלים האדומים הברורים‬ ‫היה היעדר צד נגדי.‬
‫בכל עסקה יש שותף או צד נגדי לעסקה.‬
‫ואיש לא הצליח למצוא‬ ‫צד נגדי בעסקאותיו של מיידוף.‬
‫הוא התיימר לנהל עסקאות‬ ‫של 30-40-50 מיליארד דולר.‬
‫חייב להיות צד נגדי.‬
‫ובשלב ההוא,‬
‫בהתחשב בשפע הראיות שהארי מרקופולוס הציג,‬
‫אנשי הוועדה לניירות ערך הבינו‬ ‫שעליהם לבצע חקירה מלאה.‬
‫- ינואר 2006‬ ‫היקף הפונזי: 48.6 מיליארד דולר -‬
‫שלא כמו בחקירה ב-2005,‬
‫הם החליטו לבדוק את לקוחות קרן הגידור.‬
‫לבדוק את הלקוחות‬ ‫שהוא בסך הכול סחר בשמם, לכאורה,‬
‫ולראות מה יעלה.‬
‫אז הם התחילו לדפוק על דלתות‬
‫של אנשים שעשו עסקים עם ברני במשך שנים.‬
‫הם פנו ל"פיירפילד גריניץ'", הקרן המזינה.‬
‫ברני מיידוף שמע על כך.‬
‫והתקיימה שיחת טלפון‬
‫בין ברני מיידוף‬ ‫לבין קצין הציות של "פיירפילד",‬
‫וברני למעשה אמר לקצין הציות‬
‫מה לומר בשיחה עם אנשי הוועדה.‬
‫ראשית, כמובן, השיחה הזאת‬ ‫מעולם לא התקיימה. בסדר?‬
‫כן, כמובן.‬
‫בסדר. כשאנשי הוועדה מעלים שאלות,‬
‫הם מנסים לחלץ מידע.‬
‫ככל שאתה יודע פחות‬ ‫על צורת העבודה שלנו וכו',‬
‫מצבך טוב יותר.‬
‫תגיד, "תקשיבו, מידוף עוסק בתחום‬ ‫45 שנה כבר.‬
‫"הוא ברוקר ידוע,‬
‫"אנחנו פועלים מתוך הנחה‬ ‫שהוא עושה הכול כמו שצריך."‬
‫בשיחה עם קצין הציות הזה,‬ ‫אנשי הוועדה לניירות ערך חשדו‬
‫שהוא פועל תחת הנחיות,‬
‫ובכל זאת, זה לא השפיע‬ ‫על המשך ניהול החקירה.‬
‫מבחינתו של ברני מיידוף,‬ ‫זה הרחיק לכת מספיק.‬
‫זה עלול להיהפך ללא נוח מאוד עבורו.‬
‫אז מה הוא עשה?‬
‫הוא התקשר לוועדה לניירות ערך‬ ‫ואמר שהוא רוצה לפגוש אותם.‬
‫וכך הוא עשה. לבדו.‬
‫בלי פמליה של עורכי דין,‬ ‫בלי אף אחד מהעובדים,‬
‫בלי מישהו שיסחב עבורו את התיק אפילו.‬
‫בלתי נתפש בוול סטריט.‬
‫הוא הגיע למשרדי הוועדה בניו יורק,‬
‫ואמר, "תשאלו כל מה שאתם רוצים.‬
‫"תשאלו. מה אתם רוצים לדעת?"‬
‫הם לחצו עליו.‬
‫"היכן אתה סוחר באופציות האלו‬ ‫שהן חלק מהאסטרטגיה שלך?"‬
‫הוא כתב להם רשימת בנקים.‬
‫הם אמרו, "אנחנו רוצים‬ ‫לבדוק את חשבון המסלקה שלך".‬
‫בעיקרון, כל עסקה שבוצעה מתועדת‬
‫בתאגיד סליקה עצמאי שנקרא די-טי-סי.‬
‫כלומר, זה מאפשר למאסדרים או לאחרים‬
‫לבדוק אם העסקאות אכן מתבצעות.‬
‫"אנחנו זקוקים למספר החשבון שלך כדי לבדוק",‬ ‫הם אמרו לברני.‬
‫הוא כתב את המספר.‬
‫באותו יום שישי אחה"צ, הוא ידע‬
‫שאם הם יתקשרו לבנקים האלו‬
‫בציפייה לשמוע שהם סחרו איתו באופציות,‬
‫או שאם הם יבדקו את חשבון המסלקה‬
‫בציפייה למצוא נכסים במיליארדי דולרים‬ ‫שאמורים להיות בו‬
‫אבל אינם…‬
‫ההונאה תסתיים.‬
‫אני לא יודעת מה חלף בראשו של ברני,‬
‫אבל הוא נתן להם את פיסת הנייר,‬
‫ויצא משם…‬
‫ובמשך סוף השבוע תהה מתי הגרזן יכה.‬
‫יום שני הגיע,‬
‫שלישי הגיע,‬
‫רביעי הגיע.‬
‫הגרזן לא הכה.‬
‫הם שאלו את השאלה,‬
‫הם קיבלו את המידע,‬ ‫הם קיבלו את מספר החשבון,‬
‫אבל לא התקשרו.‬
‫זה בלתי נתפש, ולמען האמת,‬ ‫מעולם לא קיבלתי תשובה הגיונית‬
‫מהאנשים שגבינו מהם הצהרות תחת שבועה‬
‫בנוגע לנקודה המסוימת הזאת.‬
‫הם שכחו, הם לא שמו לב.‬
‫אבל זה פשוט לא הגיוני.‬
‫אנשי הוועדה לניירות ערך, פעם אחר פעם,‬
‫בדקו, חקרו, סקרו,‬ ‫ניתחו את עבודתו של ברני מיידוף,‬
‫ומעולם לא ביצעו חקירה מלאה ויסודית.‬
‫מעולם לא חשפו את ההונאה הברורה כל כך.‬
‫הם הסיקו רק שהוא נתן להם‬
‫מידע לא מדויק כלשהו בנוגע להיבט הייעוץ.‬
‫הארי שלח לוועדה תזה ובה 29 דגלים אדומים.‬
‫לא מדובר ברמיזות.‬
‫כל הנקודות תוארו בזו אחר זו,‬
‫אבל הם התעלמו.‬
‫הגשתי להם אותו על מגש מכסף‬ ‫אבל הם פספסו את הונאת הפונזי.‬
‫והדבר הטרגי הוא שהם כן פעלו נגד מיידוף.‬
‫בקיץ 2006,‬
‫הם אילצו אותו להירשם כיועץ השקעות.‬
‫והוא השתמש בזה כדי להשיג קורבנות נוספים.‬
‫הוא אמר, "הוועדה לנירות ערך‬ ‫נתנה לי תעודת יושר".‬
‫אז המשקיעים חשבו, "וואו, זה אור ירוק.‬
‫"הבה נשקיע עוד כסף אצל מיידוף. הוא חוקי."‬
‫למרבה הצער, בין 2006 לבין הקריסה ב-2008…‬
‫- דצמבר 2007, 69 מיליארד דולר -‬
‫מיליארדי דולרים נכנסו בשנים האחרונות האלו.‬
‫זאת הייתה בועת המשכנתאות הגדולה.‬
‫אלה היו שנות הזהב, 2006 עד ראשית 2008,‬
‫כשאפשר היה להרוויח כסף בקלות כמו לנשום.‬
‫זאת הייתה תקופה זוהרת,‬
‫ומיידוף הרוויח מזה.‬
‫לו ההונאה נחשפה ב-2006,‬
‫היו נחסכים מיליארדי דולרים‬ ‫שהמשקיעים הפסידו.‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫זה המשיך להתגלגל עד הסוף המר.‬
‫הצוות שלי לא הצליח לעצור את מיידוף.‬
‫הממשל לא הצליח לעצור את מיידוף.‬
‫הוא קרס כי השווקים קרסו ב-2008.‬
‫גלי הלם מכים בשווקים‬ ‫בכל רחבי העולם. מניות…‬
‫הדאו צונח ב-778 נקודות, מה שנראה כ…‬
‫הטירוף ההוא, אווירת הפחד והכאוס‬ ‫נהפכו לאווירה השלטת.‬
‫זה ממש מטלטל את היסודות של וול סטריט.‬
‫כעת מדובר במשבר בקנה מידה מלא, וזה התחיל…‬
‫ואז החל זרם של דרישות משיכה,‬
‫שהתרחב לנהר של דרישות,‬
‫וממנו למפולת גדולה.‬
‫כלכלת ארה"ב נתונה‬ ‫ב"משבר של פעם ב-100 שנה".‬
‫הכתובת הייתה על הקיר.‬
‫כספו של ברני הלך ואזל.‬
‫סוניה קוהן הכחישה‬ ‫כל עוולה מצדה בנוגע למיידוף,‬
‫וטענה שגם היא נפלה קורבן להונאה.‬
‫ב-2013, בית משפט בבריטניה קבע‬
‫ש"קוהן הוכיחה בכנות וביושרה את טענותיה".‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬