Mnogi govore kako su ljudi koji su ulagali preko Madoffa bili samo pohlepni
i očekivali veliku zaradu.
Ali, ako pogledate brojeve, nije baš tako.
To je izgledalo kao solidno ulaganje. Ništa posebno.
Puno sam radio za svoj novac
pa sam sve dobro ispitao
prije negoli sam uložio novac preko Madoffa.
Istražio sam Madoffa koristeći se uslugama firme
koja istražuje financijske menadžere.
Oni su rekli da je sve u redu.
Ali čak i poslije toga pratio sam sve što pišu o Madoffu
jer je bio pomalo tajanstven.
Nailazio sam na članke koji su ga uzdizali u nebesa.
Članke u Forbesu,
u Economistu i slično.
Bio je velika faca.
Po svemu tome zaključio sam da je dobar.
SEC ga također nije ulovio,
a imali su puno prilika.
Imali smo planove za mirovinu i budućnost, a onda smo sve to izgubili.
Mislim da smo djelomično patili i zbog toga
što vlada, SEC, nije odradila svoj posao.
To je bila velika izdaja.
MADOFF: ČUDOVIŠTE S WALL STREETA
STUDENI 1999.
Pridružio sam se Rampartu u Bostonu
jer su trebali nekog za internu prodaju.
Klijenti su u Rampart ukupno uložili devet milijarda,
što je bio poveći iznos.
Unajmili su me da privlačim klijente
i da osmislim novi proizvod za njih.
Netko mora prodavati. To je bio moj posao.
Tražio sam val koji bih mogao zajahati.
Otišao sam u New York.
Upoznao sam Thierryja Magona de la Villehucheta,
bogatog ulagača
i čovjeka povezanog s najvećim bogatašima Europe.
Rekao mi je da je aristokrat iz Bretanje,
da ima obiteljski dvorac sa 100 soba,
da ide u lov s europskim prinčevima.
Pomislio sam da bih,
kad bi me Villehuchet spojio s bogatim europskim bankama,
dobio posve novo tržište.
Ali imamo problem.
Villehuchet mi je pokazao izvještaje koje dobiva svaki dan,
potvrde o trgovanju.
Ali prekrio je, precrtao ime na vrhu tih izvještaja
crnim flomasterom.
Rekao mi je: „Imam tajnog menadžera.
Ne mogu ti reći tko je
jer bi me taj menadžer, kad bi doznao da sam to rekao,
otpustio kao klijenta.
Ali unajmio sam ga
i on svaki mjesec redovito prijavljuje rast od 1 %.”
Znam da u svijetu financija to nije moguće.
Tad mi je rekao što taj tip radi.
Imao je jednake opcije kakve sam ja imao na pojedinim dionicama,
ali Thierry je rekao da tip nikad nije imao gubitak.
A ja si mislim:
„To je ludost. To je nemoguće.”
Pitao sam Thierryja
koliko je uložio preko tog tajnog menadžera.
Rekao je: „320 milijuna svog novca i novca svojih klijenata u Europi.”
Odmah sam automatski pomislio da taj menadžer sigurno upravlja
s deset puta više novca.
I po tome zaključim da taj tajni menadžer upravlja s više od tri milijarde.
Najveći svjetski menadžer hedge fonda za kojeg nitko ne zna.
Da sam ja mogao svaki mjesec redovito zarađivati 1 %,
moje bi lice bilo na jumbo plakatima od Bostona do New Yorka.
Zašto se taj tip krije?
Naravno, zanima me tko je taj tajni menadžer.
Kad se Thierry okrenuo kako bi s nekim razgovarao,
učinio sam nešto malo neprikladno.
Okrenuo sam taj dokument kako bih vidio čije je ime na vrhu.
Bernard Madoff Securities.
Zašto bi tako veliki igrač s Wall Streeta
morao tajno upravljati Thierryjevim novcem?
A Thierry mi je usto rekao da mu to nimalo ne naplaćuje.
To nije imalo nimalo smisla.
Zato sam pomislio: „To ne može biti.”
Poslije sastanka s Villehuchetom
vratio sam se u Boston i razgovarao sa šefovima Ramparta.
Moji su šefovi odmah shvatili
da bismo preko Thierryja kao svog klijenta
mogli doći do bogatih Europljana
i zaraditi mnogo milijarda dolara.
Ali moram se natjecati s tim tajnim menadžerom,
a strategija koju mi je Thierry opisao nema nikakvog smisla.
Šefovi su rekli da moramo shvatiti što taj tip radi.
„Odnesimo to menadžeru portfelja Harryju Markopolosu. Odmah će shvatiti.”
Bavim se matematičkom derivacijom.
Morate znati brojeve i statistiku.
Ta je matematika kompleksna.
Frank mi je donio dokument koji pokazuje fantastičnu Madoffovu zaradu.
Ali Frank radi u marketingu.
Zanima ga samo pali li što i može li to prodati.
Harry je bio iživciran što je morao doći razgovarati sa mnom,
tipom iz Prodaje.
Samo je bacio pogled na to i rekao:
„Frank, stručnjak si za opcije, i sam vidiš da je ovo obično sranje.”
Rekao sam: „Da, ne služi se opcijama.
Kako onda to radi?”
Bila, je to jedna stranica s fantastičnom zaradom bez gubitaka.
Pogledao sam karakteristike tog portfelja
i vidio kako se krivulja diže ravno pod kutom od 45 stupnjeva.
Rekao mi je: „Odmah ti mogu reći da je ovo prevara,
vjerojatno Ponzijeva shema.”
Ukupno smo razgovarali četiri minute.
Rekao sam Harryju:
„Bože, ne spominji Ponzija!
Ne smiješ reći da vara, a pogotovo ne tako.”
Rekao sam: „Madoff Securities
vodi 7 do 10 % ukupnog novca na Njujorškoj burzi.
Ne mogu to vjerovati.”
Iako sam mu rekao da to nije moguće,
šefovi su htjeli da stvorimo sličan proizvod.
„Doznaj kako Madoff to radi da bismo se uključili.”
Nekoliko sam sati proučavao te podatke.
I već poslije nekoliko sati
vidio sam da to nema veze s Wall Streetom i američkom burzom.
To je samo u 6 % slučajeva izgledalo kao burza.
Tad sam zbrojio mjesece
i vidio da je 96,4 % mjeseci pozitivno.
SHARPEOV OMJER
To u financijama ne postoji.
Njegovi rezultati jednostavno su bili predobri.
Ljudi su ulagali preko Madoffa
jer je zarada bila tako privlačna.
Morao sam se natjecati s njim,
ali ne možeš se natjecati s prevarantom.
Htio sam izbaciti nepoštenog igrača.
Ovo je prvo što sam poslao SEC-u 1. ožujka 2000. godine.
„U 25 ili manje minuta
Dokazat ću jedan od tri scenarija Madoffovog hedge fonda.
Prvi: Nevjerojatno su daroviti i/ili sretni,
a ja sam idiot koji vam trati vrijeme.
Drugi: Zarada je stvarna,
ali do nje ne dolaze procesom koji reklamiraju,
u kojem slučaju ih treba istražiti.
Treći:
Cijeli je fond samo Ponzijeva shema.”
PONZIJEVA SHEMA
U više od 100 mjeseci samo je sedam bilo loše, najlošiji...
Dok je Harry Markopolos pokušavao uvjeriti SEC
da se u tom trenutku odvija golema Ponzijeva shema
koju vodi Bernie Madoff,
suočio se s velikim poteškoćama
jer se SEC oslanjao na Bernieja Madoffa kako bi dobivao podatke o Wall Streetu.
Uživao je golem ugled kao jedan od divova Wall Streeta.
Ne samo zbog svih inovacija koje je pomogao pokrenuti
i promjena u tom poslu koje je pomogao definirati,
nego je i mnogo vremena provodio
surađujući s SEC-jem i drugim vladinim agencijama
koje su se bavile regulacijom tog posla.
Počeo bih premisom
da većina ljudi u našem zanimanju
dolazi na posao držeći se pravila i radeći za dobrobit klijenata.
Harry Markopolos utrošio je mnogo vremena i truda
kako bi SEC nagovorio da dobro istraži Bernieja Madoffa.
Harry nije onamo otišao jedanput.
Odbili su ga prva dva puta kad je došao razgovarati.
Bilo tko drugi bi odustao.
Izračunali smo da Bernie raspolaže s između tri i sedam milijarda.
Rekao sam to ljudima u SEC-ju, oni su to pogledali i potpuno me ignorirali
PROSINAC 2000. IZNOS PONZIJEVE SHEME: 30,1 MILIJARDA
SEC nije istražio ništa što smo im mi napisali.
Harry je nazvao sve velike novine.
Rekli su da ne žele napasti Madoffa
na temelju insinuacija jednog matematičara.
„Trebamo dokaz.”
Harry mi je rekao:
„Moram naći istraživačkog novinara koji se bavi financijama.”
Kako to nađeš?
Sasvim slučajno,
potkraj 2000. godine, mislim,
držao sam predavanje u Barceloni pa sam poveo ženu.
Na aerodromu smo sjeli u taksi.
U posljednji taksi.
Unezvijereni tip s prtljagom
pokucao je na prozor i pitao: „Idete na konferenciju?”
Rekao sam da idemo i zamolio me da pođe s nama.
Rekao je: „Zdravo, ja sam Michael Ocrant,
istraživački novinar. Bavim se financijskim prevarama.”
Pogledao sam u nebo. „Hvala, ti Bože.”
Rekao sam: „Michaele,
kladim se u večeru sa mnom i ženom u Barceloni
da ti mogu spomenuti ime menadžera tajnog hedge fonda
koji je puno jači od nekog tvog menadžera
po ukupnom iznosu kojim raspolaže i zaradi koju prikazuje.”
Rekao je da pristaje.
Rekao sam: „Bernie Madoff.”
Tako je naglo okrenuo glavu da sam znao da sam našao novinara.
Rekao sam mu:
„Tip se uvijek povuče s tržišta dan prije pada vrijednosti
i uvijek se vrati na dan ili dan prije negoli se vrijednost digne.”
Nijedan menadžer ne može tako savršeno procjenjivati tržište.
Nitko tržište ne zna unaprijed.
Michael Ocrant rekao je: „Moram pisati o tome.”
Dali smo mu sva relevantna imena
ljudi koji imaju veze s tim
i ljudi u velikim bankama.
Sa svima je razgovarao.
Ocrant nije mogao vjerovati kad je provjerio brojeve.
Nazvao me prije objave članka.
Rekao je:
„Tip je dva i pol puta veći
od najvećeg menadžera kojeg poznajem.
Kako mu to zbilja uspijeva?”
Članak se pojavio.
„Madoff je na vrhu ljestvica. Trgovci se pitaju kako.”
U uredu u Rampartu počeli smo slaviti.
To se pojavilo u javnoj domeni.
Sad slijedi potjera.
Nešto poslije objave tog članka
viša službenica SEC-ja u Washingtonu
zaključila je da to treba istražiti.
Bilo je veliko iznenađenje
što Bernie Madoff raspolaže s toliko novca,
a da nije registrirao svoj biznis poslovnog savjetovanja.
Ali ona je to odlučila učiniti tako što je nazvala Bernieja Madoffa.
Poznavala ga je jer on bio dobro poznat u tom poslu.
Nazvala ga je i rekla:
„Zdravo, Bernie, imat ćemo test.
Imat ćemo neka pitanja o tvom hedge fondu.”
Rekao je: „Nemam hedge fond.”
Ona je rekla: „Mislim da imaš.”
On je rekao: „Dobro.”
Ako je vodio hedge fond,
morao se registrirati kao poslovni savjetnik.
Nije se htio tako registrirati
jer kad se tako registriraš
izložen si redovitim testovima SEC-ja.
Taj mi se dio priče sviđa
jer bolje od ičeg drugog pokazuje
koliko je SEC cijenio Bernieja Madoffa
i koliko su mu vjerovali.
„Nazovimo ga i pitajmo radi li što loše.
Reći će nam istinu.”
Madoff je s neprijateljima imao sreće kao i s prijateljima.
A i s vremenom kad se to odvijalo.
Još nam stižu izvještaji
da se mali putnički avion zaletio u zgradu Svjetskog trgovinskog centra.
Upravo smo vidjeli još jedan!
Nikad to neću zaboraviti.
Nikad neću zaboraviti kako su obje zgrade
prvo zadrhtale i pale na koljena, a onda se posve srušile.
Grad je bio uzdrman.
Sjećam se kako je nesigurno bilo to vrijeme poslije 11. rujna.
Wall Street je, naravno, vrlo blizu Svjetskog trgovinskog centra.
Burza, koja je bila samo dvije ulice dalje, bila je zatvorena.
Sve u blizini danima je bilo zatvoreno.
Osjećao se snažan zajednički duh u ponovnom pokretanju burze.
Tom Costello je na mjestu gdje se trguje dionicama NASDAQ-a.
NASDAQ sad još jedan i pol sat dijeli od početka trgovanja.
Kako sam već spomenuo,
u znak velike solidarnosti
direktor NASDAQ-a bit će na Burzi.
Zajedno će otvoriti Burzu.
NASDAQ je morao pokazati da može normalno raditi
poslije tog nezamislivog događaja.
Bernie je pomogao u tome.
...dva, jedan!
To je za Bernieja bilo važno još po nečem
što su ljudi shvatili prekasno.
Planirani, ciljani napad
koji je jučer izveden na našu zemlju
nije samo teroristički čin.
To je objava rata.
Svi resursi koje je New York već imao nadomak Wall Streeta,
resursi za borbu protiv gospodarskog kriminala i prevare,
bili su preusmjereni,
bili su usredotočeni na borbu protiv terorizma i financijske probleme.
To je samo naglasilo već postojeće probleme u SEC-ju,
probleme vezane za deregulaciju
koji su počeli kad je Reagan postao predsjednik 1980. g.
U ovom kriznom trenutku
vlada nije rješenje našeg problema,
vlada jest problem.
Zakoni na koje su se mogli osloniti
u tim istragama postrožili su se
i puno su im puta kresali proračun.
To razdoblje poslije 11. rujna
bilo je samo nastavak tog dugog razdoblja kresanja,
niskih prioriteta,
čak i promjena legislative koji su im otežavali posao.
Tako da je, na neki način, ta stravična tragedija
smanjila strogoću regulative
kad je to bilo najpotrebnije.
Nije se samo Madoff okoristio tom polaganom smrću od tisuću uboda
koju je SEC trpio,
no on se svakako najviše okoristio,
obzirom na veličinu njegove prevare.
PROSINAC 2001. VELIČINA PONZIJEVE SHEME: 36,8 MILIJARDA
Mislim da je vladala velika dihotomija između Berniejeve javne persone
i onog što se zbilja događalo.
Bila je to gluma kako bi izgradio taj biznis i tu personu.
Imao je idealne sinove za to.
Tipični Amerikanci, dobro obrazovani, obiteljski ljudi.
Bernie se Andyjem i Markom služio kako štitom kad bi tko došao.
„Ovo je obiteljski posao.
Moji sjajno obrazovani sinovi sve vode.”
Ali ako ste radili za tu tvrtku, sve je bilo podijeljeno u odjele.
Sve.
Imali smo marketinški odjel koji je nadzirao moj sin Mark.
Imali smo odjel trgovanja
koji je vodio moj sin Andy.
Savjetnički posao na 17. katu, kako ga nazivaju,
vodio je Frank DiPascali.
Odjeli nisu međusobno komunicirali.
Mark i Andy nisu mogli znati
kolika je zarada ili gubitak u bilo kojem drugom odjelu.
Mark i Andy nikad nisu silazili do savjetničkog posla.
Kad bi došli klijenti,
Mark ili Andy došli bi mene pitati tko su ti ljudi.
Nisu znali tko su oni.
Bernie bi ih posve ignorirao
kad o nečem ne bi htio razgovarati.
A oni su naučili da ne smiju previše insistirati.
Otišla sam Bernieju i rekla mu:
„Tvoja firma samo je u tvom vlasništvu.
Prestat će postojati kad umreš.
Tvoji sinovi i brat morat će se iznova licencirati
i otvoriti nove bankovne račune.
Proći će dugo vremena prije nego što ova tvrtka opet bude ono što je bila.”
Rekao je: „Na tome radi 30 odvjetnika. Bez brige.”
I to je bilo to.
Odlučila sam to reći Marku Madoffu.
Razgovarao je s Berniejem o tome, ali on ga je jednostavno odbio.
Mislim da ga je godinama mučilo
što s Berniejem nije mogao razgovarati o nečem takvom.
Bernie je morao biti glavni igrač, kralj Wall Streeta.
Njegovo je ime na vratima.
Bernieju ništa u životu nije bilo važnije
od održavanja tog ugleda,
od prikazivanja javnosti da na 19. katu vodi nevjerojatno uspješan posao.
No stvarnost je bila posve drukčija od onog što je on govorio.
U kojem ste trenutku postali nesolventni?
Rekao bih…
Vjerojatno početkom 2000-ih.
Možda…
U neko doba između, recimo, 1998. I 2002. godine.
Tad su se nakupili problemi.
U to doba
konkurencija za sve dostupne dionice
velikih institucija čijim je novcem upravljao legitimno
postajala je sve veća.
To je značilo da se zarada od svih tih legitimnih transakcija
počela znatno smanjivati.
Počeo je puno manje zarađivati.
U to vrijeme njegov legitimni posao
nije poslovao kako su ljudi mislili.
Između 2002. i 2008. godine
otprilike je 800 milijuna dolara
iz svoje Ponzijeve sheme
preusmjerio u legitimni posao.
G. DiPascali uzimao je novac iz savjetničkog posla na 17. katu.
Taj je novac slao u London.
Tad bi taj novac poslali na 19. kat,
dva kata iznad 17. kata,
ali bi ga prikazali kao ulaganja.
Državne obveznice.
Ako vaš takozvani legitimni posao
ne zarađuje onako kako ljudi misle,
tad ni vi ne izgledate onako dobro kako želite izgledati.
Tako je Madoff uspio zaštititi svoj ugled na Wall Streetu.
Ali zapravo od početka 2000-ih
legitimni biznis ne bi bio solventan
da nije prebacio tih 800 milijuna iz Ponzijeve sheme.
A razlog za to bio je što je to njegovo trgovanje bilo profitabilno samo po sebi.
No imao je problem s troškovima.
Imao je previše troškova i tvrtka je gubila novac.
Osobno sam to istražio.
Imao je 35 do 50 trgovaca
koji su donosili zaradu,
ali tvrtka je upošljavala više od 150 ljudi.
Bernie je upošljavao prijatelje ključnih zaposlenika.
Neki od njih nisu dobro radili.
Sebe je vidio kao dobrotvora, nekoga tko pomaže ljudima,
kome se možete obratiti.
Zato je to morao održavati.
Znamo da mu je tvrtka služila kao kasica-prasica.
Kupio je jahtu.
Ima kuću u Francuskoj.
Suvlasnik je privatnog aviona.
Boje tog aviona bile su boje njegova ureda.
Ruth je imala pune ruke posla s dobrotvornim radom i večerama,
na kojima su često odavali počast Bernieju.
Bernie je obitelji dao mnogo novca.
Mark i Andrew dobili su mnogo zajmova,
milijune dolara koji nikad nisu bili otplaćeni.
Kupovao je kuće, darove za zaposlenike,
a sve je to izvlačio iz biznisa.
Bio sam frustriran na poslu
jer mi ljudi s kojima sam radio nisu vjerovali da je Madoff varalica.
Poslije mog prvog izvještaja SEC-ju
najveća publikacija hedge fondova na svijetu
objavila je da Madoff vodi Ponzijevu shemu.
Ali nitko nije previše pitao.
Zadovoljavali su se polovičnim odgovorima,
a mene su i dalje ignorirali.
Ali šefovi u mojoj tvrtki i dalje su me gnjavili
da dupliciram njegovu strategiju kako bismo bili konkurentni.
Morao sam smisliti nešto što bi moglo konkurirati Madoffu.
Problem s tim u tome je
što u mjesec dana možete izgubiti 50 %.
Bio je to poznat rizik.
Ali Thierry de Villehuchet iz Access Internationala
mislio je da postoji tržište kao alternativa Madoffu.
S Thierryjem de Villehuchetom
bio sam na nizu sastanaka u Londonu, Parizu, Ženevi i Zürichu.
Da vam objasnim tko je Thierry de Villehuchet.
Taksijem smo prolazili kraj Slavoluka pobjede u Parizu.
Rekao mi je: „Harry, pogledaj ta prezimena na slavoluku.”
Bila su to prezimena ljudi s kojima sam se našao u Parizu.
Veze tih obitelji sežu daleko u prošlost.
To su elitni, privatni bankari
koji upravljaju novcem europskih kraljevskih obitelji.
Bili su sjajno odjeveni,
vrlo artikulirani, besprijekornih manira,
razumjeli su se u vina.
Thierry de Villehuchet svaki bi sastanak počeo isto.
„Harry i Rampart su kao Madoff, ali veći rizik i veća zarada.
Umjesto pojedinih dionica trguju indeksima dionica.
Ali inače je vrlo slično
i zato ovu tvrtku trebate zbog diversifikacije i alternative Madoffu.
Na prvom sastanku jedan je rekao:
„Zanimljiva je ovo strategija, Harry.
Donosi veću zaradu od Madoffove, ali puno se može i izgubiti,
iako kažeš da je rizik pod kontrolom.
Ulažemo preko Madoffa, a on nikad ne gubi novac.
Zašto bismo novac dali tebi?”
Nije ih zanimao rizik, realni rizik, bilo kakav rizik.
Znali su da Madoff nema rizika i da ne žele menadžera uz kojeg ide rizik.
U prvoj banci rekli su: „Madoff je zatvoren,
ali mi u toj i toj banci u Ženevi, samo mi,
imamo pristup tom tipu i on uzima samo naš novac.”
To biste možda i povjerovali da ste to čuli jedanput.
Čak i triput to može biti slučajnost.
Ali u 14 od 20 europskih banaka u kojima je bio čuo je istu priču.
„Ulažemo preko Madoffa. On prima samo naš novac.”
Iz Europe sam se vratio frustriran.
Samo je nekolicina uložila preko nas,
neko sam vrijeme vodio tu strategiju i onda se to polako ugasilo.
Poslije tog putovanja Harry je postao jako nervozan
jer je odmah shvatio
da je ta prevara u Europi veća nego u SAD-u.
Doznao sam da Madoff u Europi ima milijarde dolara.
Stalno su spominjali offshore račune na Kajmanskim Otocima.
Novac koji drže na Kajmanskim Otocima vrlo je slabo reguliran
pa ga bogataši često drže u tim bankama kako bi izbjegli plaćanje poreza
no ondje drže i prljavi novac
zarađen od droge
ili novac oligarha koji treba oprati.
I taj novac na kraju bi završio u Berniejevom fondu.
Kad shvatite da Bernie upravlja novcem
nekih od najopasnijih ljudi na svijetu,
zabrinete se
jer ako doznaju da želite razotkriti Madoffa,
karteli i Rusi mogli bi mnogo izgubiti.
A taj novac ne žele izgubiti.
Ja sam u opasnosti
jer sam jedini, usamljeni glas u divljini
koji tvrdi da je Madoff prevarant.
Počeo sam nositi pištolj i provjeravati jesu li mi postavili bombu u auto.
Kako smo sve više razvijali poslovni odnos,
zbližio sam se s Thierryjem.
Pili smo koktele u njegovom uredu.
Jedanput sam ga sreo kad sam bio u New Yorku
pa smo malo razgovarali.
I u našim razgovorima stalno sam se vraćao tome.
„Što ako Harry ima pravo za Madoffa? To nema smisla.”
A on će: „Opet ti i Madoff! Hoćeš li više odustati?
Znaš da se uvijek dobro pripremim
i da mu potpuno vjerujem.
Propao je čak i grafološku analizu.
Što bih još mogao učiniti?”
Rekao sam: „Ali što će biti s tobom ako Harry i ja imamo pravo?”
Rekao je: „Ovako, Frank.
Sav svoj novac uložio sam u to.
I novac većine svoje obitelji.
Sve privatne europske bankare s kojima sam radio
uključio sam u to.
I vjerojatno pola kraljevskih obitelji u Europi.
Nemam izlaz ako griješim.
Ako ti i Harry imate pravo, a ja griješim,
mrtav sam.”
S vremenom je
Bernie polako postajao sve veći fanatik.
Mislim da je to bilo zbog pritiska.
Puno je toga morao kontrolirati.
Telefonski smo se čuli možda svakih 15 minuta.
Uvijek je morao znati što se događa.
Govorio mi je da odmah mora znati čim netko nazove, nije važno tko.
Bernie je bio vlasnik kompanije.
Htio je da svi znaju da je on glavni i da je njegova riječ zakon.
Peter je bio poput svačijeg omiljenog strica.
Bio je druželjubiv, povučen i skroman
i uz njega sam se od početka osjećala kao da sam vrlo pametna i produktivna.
Bernie je bio Peterov stariji brat
i vršio je pritisak na njega, obraćao bi mu se s visoka.
Peter je zbog nečeg išao na psihoterapiju.
Kad je Bernie to doznao, nije mu pružio potporu.
Napao ga je.
Rekao je: „Ne znaš se opustiti? Moraš razgovarati s nekim?”
Vikao bi na njega i rugao mu se pred drugima.
Mislila sam: „On je jednostavno takav. Nije to ništa osobno.”
Ali mislim da njegov brat i sinovi nisu to mogli podnositi.
Zato su ga počeli izbjegavati kad bi on ušao u takvo raspoloženje.
Peter se u jednom trenutku bavio održavanjem tržišta.
Nisam siguran za vrijeme.
Bavio se i usklađivanjem tvrtke i sustava.
Moj brat puno je toga radio.
Pitam se koliko je tog usklađivanja
bilo žmirenje na jedno oko u vezi s onim što Bernie radi na 17. katu,
a da to nije znao.
Ljudi zaduženi za usklađivanje paze da se držite svih pravila
i da se držite smjernica SEC-ja.
On i komunicira s SEC-jem
i za njih je on lice Bernarda Madoffa.
Ali Bernie je sve htio kontrolirati.
Iako SEC nikad nije zbilja pokrenuo
propisnu istragu Madoffa,
dobivali bi dojave ili bi se Harry Markopolos opet javio.
Osim tih pritužba Harryja Markopolosa 2000. i 2001. g.
SEC je dobivao i pritužbe drugih ljudi na rad Bernieja Madoffa.
Potkraj 2004. godine
imali su ispite u drugoj firmi i pritom naišli na e-poštu
u kojoj dvojica ljudi iz te firme
govore kako misle da je Madoff prevarant.
Spominjali su iste probleme
i govorili da takva zarada nije moguća.
SIJEČANJ 2005. IZNOS PONZIJEVE SHEME: 45,2 MILIJARDE
SEC se napokon odlučio na istragu
i poslao je dvoje mlađih ljudi
da odu u Madoffov ured i održe ispitivanje.
To dvoje mladih ljudi koji su tek nedavno diplomirali
uveli su u salu za sastanke Bernieja Madoffa
i rekli im da njihova kontaktna osoba za vrijeme cijelog ispitivanja
neće biti službenik zadužen za usklađivanje,
kako bi trebalo biti,
nego da će raditi izravno s Berniejem Madoffom.
A to ne ide tako.
Ako odete istražiti Apple,
neće vas Tim Cook pratiti dva tjedna.
Niti će Jeff Bezos hodati s vama kad istražujete Amazon.
Bernieju nije jasno što traže jer mu to nisu jasno rekli.
A, iskreno,
ni njih dvoje to ne znaju.
Dakle, donedavno su bili na faksu,
a onda se odmah suočili s B. Madoffom kao jedinim kontaktom.
On je karizmatičan
pa im je svašta pričao i šalio se s njima.
U jednom trenutku rekao im je
da je vrlo blizu tome da postane ravnatelj SEC-ja.
U prepisci tih dvoje istražitelja s njihovim šefom
šef im je u šali napisao:
„Možda budete Berniejevi pomoćnici u SEC-ju.”
Tako da su od početka bili opčinjeni
i teško im se usredotočiti na ono što bi morali raditi
kad su zadovoljni već time što razgovaraju s Berniejem Madoffom
i o SEC-ju uče nešto što ni sami nisu znali.
Svi su znali da će nas istražiti i da će se Bernie čudno ponašati.
Da će sve gledati.
Nadzirao ih je.
Pazio jer da se uvijek nalaze negdje
gdje možemo gledati što rade.
Ako nešto žele kopirati, mi bismo to radili umjesto njih
i zapisivali sve što kopiraju.
Oduvijek je bio sumnjičav.
Bila je to obična revizija,
ali on se jako zabrinuo.
Kako su ti istražitelji SEC-ja nastavili svoju istragu,
pregled svih tih odnosa i poslova koje je Madoff vodio,
njegova početna dobrodošlica i srdačnost pomalo su jenjali.
Imao je dva pristupa.
Kad bi istraživali nešto što je htio da istražuju,
bio bi vrlo srdačan, razgovarao bi s njima i laskao im.
Ali ako bi se odmaknuli odo toga i ušli u područje Ponzijeve sheme,
jako bi se uznemirio.
Gurao ih je prema ilegalnom trgovanju.
Ideji da svoj brokerski posao i sve svoje veze na tržištu
koristi za ilegalno trgovanje te da tako postiže sjajne rezultate.
Htio je da se usredotoče na to jer on to nije radio.
Razmišljao je o postavljanju mikrofona u ured.
Umjesto toga je odlučio pričekati
da istražitelji odu na ručak,
a onda je ušao u salu za sastanke
i kopao im po aktovkama,
u kojima je našao
one prve članke istraživačkih novinara
Erin Arvedlund i Michaela Ocranta
u kojima postavljaju pitanje
je li zarada Berniejeva fonda predobra da bi bila istinita?
Tako je doznao da oni možda istražuju Ponzijevu shemu.
Razbjesnio se.
Suočio se s njima.
Pitao ih je što traže.
Oni su neko vrijeme zavlačili, a onda su napokon spomenuli hedge fond.
„Zanima nas u kakvom ste poslovnom odnosu s tim fondovima.”
„Pa,” rekao je,
„to sam odavno riješio s vašom šeficom.
Znaju sve to.
Ne vodim hedge fond.
Trgujem za hedge fondove, kako sam već puno puta objasnio.
Nazovite Washington. Reći će vam.”
I tako im je malo splasnuo polet.
Ispalo je da on o SEC-ju zna više nego oni.
Ubrzo poslije toga završili su istragu
i zaključili kako nema dokaza
da Bernie Madoff radi išta loše.
I to nije bilo upućeno nikome u SEC-u.
Madoff je imao savršen životopis.
Imao je uspješnu zakonitu brokersku tvrtku.
Svi su mislili da netko tko ima toliku moć i uživa takav ugled
ne bi mogao krasti.
To me žderalo jer sam znao da je to Ponzijeva shema.
OBIČNO SRANJE!!
Kako 440 milijuna jednostavno nestane?
To bi SEC, državni pravobranitelj Connecticuta
i mnogi ulagači htjeli znati.
Bivši direktor Samuel Israel
priznao je krivnju za urotu i prevaru.
Rekao je da je znao što radi u Bayouu.
Znao je da je to loše.
Potkraj ljeta 2005. godine
Wall Street je uzdrmala optužba
protiv menadžera hedge fonda
koji je vodio Ponzijevu shemu.
To je izazvalo veliku pomutnju među ulagačima u hedge fondove.
Novac je počeo mnogo sporije pritjecati u Madoffov savjetnički posao.
A brže istjecati.
Bernie se suočio s nedostatkom novca.
Ostalo mu je još samo 13 milijuna na računu u JP Morganu,
računu Ponzijeve sheme.
Već je dobio zahtjeve za otkup u vrijednosti od 100 milijuna.
Pomoć je zatražio od najvećih klijenata, pa tako i Jefrryja Picowera,
koji mu je u zadnji čas uplatio 125 milijuna dolara.
Bernie je postao potpuno ovisan o Picoweru jer u trenucima kad ponestane novca
i kad bi Ponzijeva shema mogla izaći na vidjelo
Jeff Picower daje mu novac kako bi taj posao opstao.
I ima Sonju Kohn.
Dinamičnu financijerku iz Austrije.
Veliku damu Beča
koja dolazi u Berniejev ured, sve ih zabavi veselim glasom
i donese gomilu gotovine.
Neki govore da je ona ženska verzija Madoffa.
Ne samo da je skupila mnogo novca za njega,
nego, što je baš čudno, izgledom podsjeća na Madoffa.
Kao da su brat i sestra.
Puno sam je puta vidjela.
Bila je vrlo draga žena.
Tipičan tip bake.
Uvijek je na sebi imala nešto što bi se isticalo.
Jedanput je došla u krznenom prsluku.
Odakle sad to?
Ušla bi u njegov ured. On bi je čekao.
Uvijek bi zatvorili vrata.
To nije činio sa svima.
Razgovarali bi, ali nisam znala o čemu.
Uspostavila je mrežu napajajućih fondova po Europi.
A najvažniji je bio Herald Fund.
Može se reći da bi Bernie, da nije bilo Herald Funda,
te godine propao.
Novac koji je Sonja Kohn donijela iz samo tog jednog fonda
pomogao mu je da se izvuče iz krize i opet stane na noge.
Tom suradnjom pristizali su milijuni,
a ona i milijarde dolara na raspolaganje Bernieju Madoffu.
A Sonja Kohn uzimala je lijepu proviziju.
Stvorila je Bank Medici.
To je zvučalo kao moćna ustanova s dugom i bogatom tradicijom.
A postojala je tek 15 minuta.
Ali zbog tadašnjih svjetskih događanja,
zbog sve veće globalizacije
i nastojanja europskih banaka
da se prošire kako bi se mogle natjecati na globalnom tržištu,
u maleni Bank Medici
uložila je mnogo veća Bank Austria.
A onda je Bank Austria postala dio još većeg
talijanskog konglomerata UniCredita.
Tako je, ni kriva ni dužna,
postala dio tog sjajnog pedigrea europskog bankarstva.
Priključivanjem na te strane institucije
Bernie je mogao posegnuti
u džepove ljudi diljem svijeta.
Koliko znam, nijednoj velikoj Ponzijevoj shemi to nije uspjelo.
Mnogo je tisuća ljudi bilo umiješano u prodaju toga
mnogim klijentima u mnogo različitih zemalja.
U SAD-u imali smo samo 79 napajajućih fondova.
U Europi više od 200.
Sve velike francuske, njemačke, švicarske i britanske banke
prodavale su Madoffove usluge.
Nažalost, kad slučaj postane tako velik, kad riskirate s toliko milijarda,
nitko ne želi vjerovati da je car gol.
Ljudi koji su mu dali novac nisu puno propitkivali.
Sviđala im se redovita zarada.
To je bilo tako veliko
da se menadžeri hedge fondova nisu htjeli suočiti s Berniejem
zbog netransparentnosti,
njegovog nedržanja protokola,
zbog svega onog
što bi inače aktiviralo glasan alarm.
Gdje je novac? Tko to drži?
Je li u banci? Gdje je?
Tko ti je revizor? Tko provjerava?
Strašno me plaši što nitko nije postavljao ta pitanja,
a najtužnije je što me to ne iznenađuje.
Imaju apsolutnu odgovornost prema svojim klijentima.
No koliko smo puta vidjeli kako ljudi na Wall Streetu,
koji imaju dužnost prema drugima, na kraju misle samo na jedno?
Sebe.
Bio sam u najvećim bankama
i u svima su mi govorili kako sve provjeravaju.
A sve su prodavale Madoffa.
Bilo mi je suludo
da mogu biti tako slijepi pa ne vide očitu prevaru.
Harry se SEC-ju obratio samo kako bi očuvao integritet tog posla.
I potpuno se usredotočio na taj cilj.
Zato smo pet godina bili uporni.
On je kao... Kao ono kad vozite bicikl ulicom,
a onda istrči pekinezer i laje na vas, ugrize vas za gležanj i ne pušta.
Vi vozite i dalje, a on trčkara oko vas.
Ako ste to kada doživjeli,
Harry je taj pekinezer.
Zgrabi i ne pušta.
Moja e-pošta Meaghan Cheung šefici njujorškog ureda SEC-ja
od 7. studenoga 2005. godine.
Naslov je Najveći svjetski hedge fond je prevara.
Harry Markopolos došao je 2005. godine
s velikim dokumentom u kojem je bilo gotovo 30 znakova za alarm.
Harry im je prikazao
da strategija kojom se Bernie Madoff navodno koristio
jednostavno ne može rezultirati takvom zaradom.
Rekao im je: „Pogledajte brojeve, pogledajte što on nudi.
Nemoguće je da toliko trguje.”
Opcijama kojima je trgovao trguje se na jednome mjestu.
Ondje je svakog mjeseca na raspolaganju samo 1,5 milijarda takvih opcija.
Bernieju je trebalo nekoliko puta toliko, a to jednostavno nije postojalo.
Kod Madoffa nije bilo nezavisne provjere poslovanja,
što je također znak za alarm.
To je nadzirao Berniejev brat
pa je obitelj sve kontrolirala.
To je bio vrlo očit pokazatelj prevare. Jednostavno smiješno.
Sumnjiv je bio i nedostatak protutransaktora.
Za svaku trgovinu imate partnera ili protutransaktora.
A nitko nije mogao naći protutransaktore Madoffovog trgovanja.
Tvrdio je da trguje s 30, 40, 50 milijarda dolara.
Mora imati protutransaktore.
U tom trenutku,
obzirom na količinu dokaza koje im je prikazao Harry Markopolos,
SEC je shvatio da će to morati detaljno istražiti.
Za razliku od istrage 2005. godine,
istražite će njegove klijente.
Istražit će klijente u ime kojih on navodno trguje i vidjeti što mogu doznati.
Počeli su kucati na vrata ljudi koji su godinama surađivali s Berniejem.
Nazvali su Fairfield Greenwich, napajajući fond.
Bernie Madoff doznao je to.
Tad je Bernie nazvao
čovjeka zaduženog za usklađivanje u Fairfieldu
i zapravo mu rekao što da kaže
kad ga nazovu iz SEC-ja.
Kao prvo, ovaj razgovor nije se dogodio.
Naravno.
Kad ti počnu postavljati pitanja,
žele izvući informacije.
Što manje znaš o tome kako mi točno radimo i sve to,
to je bolje za tebe.
Reci im da Madoff radi već 45 godina,
da je poznati broker
te da pretpostavljate da on sve radi kako treba.
Kad je SEC razgovarao s tim čovjekom, odmah su posumnjali
da su mu rekli što da kaže, no to ipak nije utjecalo na istragu.
To je bilo previše za Madoffa.
To je sad već moglo postati prilično neugodno.
I što je učinio?
Nazvao je SEC i rekao im da želi razgovarati s njima.
To je i učinio. Sam.
Nije bio okružen odvjetnicima, nijedan zaposlenik nije bio s njim,
nitko mu nije ponio aktovku. To je nečuveno na Wall Streetu.
Ušao je u ured SEC-ja u New Yorku...
i rekao: „Pitajte me što želite.
Pitajte me. Što vas zanima?”
Pritiskali su ga.
„Gdje trgujete tim opcijama koje su dio vaše strategije?”
Napisao im je popis banaka.
Tad su mu rekli da bi htjeli vidjeti stanje njegova računa u klirinškoj kući.
Za svako trgovanje postoji zapis
u nezavisnoj agenciji DTC-ju.
Tako regulatori i drugi
mogu provjeriti je li to trgovanje stvarno.
Zatražili su broj tog računa kako bi to mogli provjeriti.
On im ga je dao.
Tog petka je znao da će,
ako nazovu bilo koju od tih banaka
očekujući da će dobiti potvrdu njegovog trgovanja,
ili ako provjere račun klirinške kuće
očekujući milijarde dolara koje bi se trebale nalaziti na njemu,
a nisu,
to biti kraj.
Ne znam što mu se motalo po glavi,
ali dao im je taj papirić
i otišao.
Cijeli je vikend samo čekao da se sve sruši.
Ponedjeljak,
utorak,
srijeda.
Nije se dogodilo ništa.
Pitali su ga,
dobili informacije i broj računa,
ali nisu to provjerili.
To je nezamislivo. Nikad nisam dobio zadovoljavajući odgovor
od ljudi koje smo poslije ispitali pod prisegom
baš o tome.
Zaboravili su. Promaklo im je.
Ali to nema smisla.
SEC je puno puta
ispitao, istražio, pregledao i analizirao ono što Madoff radi,
a nikad to nije učinio kako treba.
Nisu uspjeli razotkriti očitu prevaru.
Zaključili su samo da im je dao
neprecizne podatke o svom savjetničkom poslu.
Harry je SEC-ju poslao dokument s 29 alarmantnih točaka.
To nisu glasine.
Sve im je detaljno razjasnio.
Ignorirali su to.
Sve sam im dao na pladnju, a oni nisu vidjeli da je to prevara.
Najtragičnije je to što jesu nešto poduzeli protiv Madoffa.
U ljeto 2006. godine natjerali su ga da se registrira kao savjetnik.
A on je to iskoristio kao reklamu.
„SEC je bio kod mene i vidjeli su da je sve u redu.,”
Ulagačima je to bilo zeleno svjetlo.
„Uložimo još više. Madoff je čist.”
Nažalost, između 2006. i raspada tog sustava 2008. godine,
počele su mu pristizati milijarde dolara.
Tad se dogodila financijska kriza.
Bile su to zlatne godine, od 2006. do početka 2008. godine.
Zaradili biste čim biste udahnuli.
To je bilo sjajno vrijeme
kojim se Madoff okoristio.
Da su tu prevaru zaustavili 2006. g.,
spriječili bi gubitak nekoliko milijarda dolara ulagača.
Nisu to učinili.
To se nastavilo sve do neizbježne propasti.
Mi nismo zaustavili Madoffa.
Vlada nije zaustavila Madoffa.
Pao je samo zbog pada tržišta 2008. g.
Uzdrmane su burze diljem svijeta.
Dow je pao 778 bodova, što je najgori rezultat od...
Sve je obuzeo strah i sve je bilo u kaosu.
Ovo je uzdrmalo temelje Wall Streeta.
To je sad zbilja velika kriza.
Zahtjevi za podizanje novca počeli su stizati,
a onda se počeli slijevati,
a onda je nastala lavina.
Gospodarstvo SAD-a je u golemoj krizi.
Sve je jasno.
Bernieju ponestaje novca.
SONJA KOHN ZANIJEKALA JE KRŠENJE ZAKONA U VEZI S MADOFFOM.
REKLA JE DA JE I ONA NJEGOVA ŽRTVA.
GODINE 2013. SUD JE PRESUDIO
DA SU ISKRENOST I INTEGRITET SONJE KOHN OČUVANI.
Prijevod titlova: Ivan Zorić