Hallottunk olyan pletykákat,
hogy Madoff befektetői egész egyszerűen csak mohók voltak,
és rendkívüli profitot vártak,
de ha megvizsgáljuk a számokat, valójában nem ez a helyzet.
Stabil befektetési lehetőségnek tűnt, semmi rendkívülinek.
Keményen megdolgoztam ezért a pénzért,
és éppen ezért alaposan utánanéztem, mielőtt befektettem a vagyonom Madoffnál.
Egy olyan értékpapírcéggel világíttattam át Madoffot,
amely olyan embereknek nyújtott szolgáltatást,
akik vagyonkezelőket ellenőriznének.
Azt mondták, minden rendben vele.
De ezután is nyomon követtem a Madoffról megjelenő híreket,
mert elég titokzatos fickó volt.
Találtam olyan cikkeket, amelyekben dicsőítették Madoffot.
Ezek többek között a Forbes Magazine,
illetve a The Economist cikkei voltak.
Igazi nagyágyú volt.
Ebből azt a következtetést vontam le, hogy ügyes.
A Tőzsdefelügyelet sem csípte el, pedig számtalan lehetősége lett volna rá.
A nyugdíjas korról és a jövőről szőtt álmaink szertefoszlottak.
Úgy vélem, részben azért estünk áldozatul,
mert a kormány és a Tőzsdefelügyelet nem végezte jól a munkáját.
Ez árulás volt a részükről.
MADOFF: A WALL STREET SZÖRNYE
1999 NOVEMBERE
Azért csatlakoztam a bostoni Rampart nevű vagyonkezelő céghez,
mert szükségük volt egy belsős értékesítőre.
Kilencmilliárd dollárnyi pénzt kezeltünk,
ami jelentős összegnek számított.
Felvettek, hogy több ügyfélt szerezzek,
és hogy új ajánlatokat állítsak össze.
Nekem kellett rábeszélnem az embereket,
én pedig lázasan kerestem a nagy lehetőségeket.
Így hát elrepültem New Yorkba.
Találkoztam Thierry Magon de la Villehuchet-vel,
egy gazdag befektetővel,
akin keresztül Európa leggazdagabbjai fektették be a pénzünket.
Azt állította nekem, hogy ő egy bretagne-i arisztokrata,
és hogy a családja egy száz szobás kastéllyal rendelkezik,
és hogy fajdvadászatokra jár Európa hercegeivel.
Az futott át az agyamon, ha meg tudom győzni Villehuchet-t,
hogy kössön össze az európai vagyonkezelő bankokkal,
akkor egy teljesen új piac nyílna meg előttem.
De volt egy bökkenő.
Villehuchet átnyújtotta nekem a mindennap postán érkező,
ügyeletekről szóló visszaigazolását.
Kisatírozta a papír tetején szereplő cég nevét
egy vastag, fekete filctollal.
Villehuchet azt mondta, hogy van egy titkos fedezeti alapkezelője,
de nem árulhatja el, kicsoda,
mert ha a kezelő megtudja, hogy felfedte a nevét, kiteszi őt.
Azt mondta, ő kérte fel a fickót,
aki óramű pontossággal havi egy százalék hozamot termel.
A pénzügyi világ ismerőjeként tudtam, hogy ez lehetetlen.
Elmesélte, hogy mit csinál ez a férfi.
Opciókkal dolgozott, amikkel korábban én is foglalkoztam,
de Thierry szerint ez a fickó sosem bukott rajtuk.
Gondoltam magamban,
hogy ez egyszerűen lehetetlen.
Megkérdeztem Thierryt,
hogy mennyi pénzt fektetett be ennél a titkos alapkezelőnél.
Azt mondta, hogy 320 millió dollárt, ami a saját és az európai ügyfelei pénze.
Azt feltételeztem, hogy ez az alapkezelő akkor tízszer ennyi pénzt kezelhet.
Ebből kikövetkeztettem, hogy több mint hárommilliárdja lehet.
A világ legnagyobb alapkezelője, akinek senki sem ismerte a nevét.
Ha óramű pontossággal tudnék havi egy százalék hozamot produkálni,
akkor Bostontól New Yorkig minden reklámtáblán ott virítana az arcom.
Miért titkolta a kilétét?
Nyilván furdalt a kíváncsiság, hogy ki lehet ez a titkos vagyonkezelő,
így amíg Thierry hátat fordított, hogy váltson pár szót valakivel,
tettem egy illetlen dolgot.
Megfordítottam az egyik visszaigazolást,
hogy el tudjam olvasni a cég nevét.
„Bernard Madoff Securities.”
Ennek a Wall Street-i nagykutyának
vajon miért kellett titokban kezelnie Thierry pénzét?
Thierry azt állította, ezért nem számol fel neki semmilyen díjat.
Ennek nem volt semmi értelme.
Egyből éreztem, hogy ez kamu.
A Villehuchet-vel való találkozás után
visszamentem Bostonba, és találkoztam a Rampart nagyfőnökeivel.
A főnökeim azonnal megértették,
hogy ha Thierryt csatornaként használnám,
hogy bekerüljek az európai gazdagok körébe,
azzal több milliárd dollárt kaszálhatnánk.
Azonban versenybe kellett szállnom a titkos kezelővel és a stratégiájával,
aminek a világon semmi értelme nem volt.
A főnökök azt javasolták, hogy fejtsük vissza a módszerét.
„Keressük fel a portfóliókezelőt, Harry Markopolost!
A matekzsenink seperc alatt rájön a turpisságra.”
A derivatívák voltak a szakterületem, ami a matematikához kötődik.
Ehhez ismerni kell a differenciál- és integrálszámítást,
valamint a statisztikát.
Frank egy oldalban összefoglalta
Madoff feeder-alapjának fantasztikus hozamait,
azonban Frank marketinges volt.
Tudni akarta, hogy ezt el lehet-e adni.
Harryt bosszantotta,
hogy egy értékesítő miatt, rángatták ki az irodájából.
Egy percen keresztül vizsgálta a hozamokat, majd így szólt:
„Frank, te értesz az opciókhoz. Tudod jól, hogy ez kamu.”
„Nem használ opciókat”, feleltem. „De akkor hogy csinálja?”
Azon az egyetlen oldalon hihetetlen teljesítmény szerepelt,
minimális veszteséggel.
Megvizsgáltam a portfólió jellemzőit, majd így szóltam:
„A hozamráta egyenes vonalban, 45 fokos szögben emelkedik.”
Azt felelte, hogy kijelenthető, hogy csalással van dolgunk,
valószínűleg piramisjátékkal.
Ez a beszélgetés összesen négy percig tartott.
Kértem Harryt, hogy ne is emlegesse a „piramisjáték” szót,
mert ez a fickó kizárt, hogy ezt csinálja.
Elmagyaráztam, hogy a Madoff Securities kezeli az amerikai részvénypiac 7-10%-át.
Nem hittem neki.
Annak ellenére, hogy azt mondtam, lehetetlen,
a főnökeim egy Madoff-szerű terméket akartak.
„A piaci részesedés érdekében találd ki, hogy csinálja!”
Így jó pár órát beleöltem a hozamok modellezésével.
Pár óra után jól látszott,
hogy ennek semmi köze a Wall Streethez vagy az amerikai tőzsdéhez.
Valójában csak az év hat százalékában hasonlított hozzá.
A hónapokat összeadva az rajzolódott ki, hogy 96,4%-ban nyereségesek.
SHARP-MUTATÓ
Ilyen nem létezik a pénzügyekben.
Az eredményei elmondhatatlanul jók voltak.
Azért volt ennyi ügyfele,
mert a hozamai csábítóan egyenletesek voltak.
Versenybe kellett szállnom vele, de egy csalót lehetetlen lekörözni.
Ki akartam állítani a játékból.
KAMU!!
2000. március 1-jén küldtem el az első levelem a Tőzsdefelügyeletnek.
„Huszonöt percen belül bebizonyítom
e három forgatókönyv egyikét Madoff alapjával kapcsolatban.
Első: hihetetlenül tehetségesek és/vagy szerencsések,
és csak az idejüket rabolom.
Második: a hozamok valósak,
azonban nem a meghirdetett ügyletekből származnak,
és ez esetben nyomozásra van szükség.
Harmadik: az egész alap egy piramisjátékra épül.”
PIRAMISJÁTÉK
Több mint 100 havi nyereség, hét veszteséges hónap után a legnagyobb…
Amikor Harry Markopolos megpróbálta meggyőzni a Tőzsdefelügyeletet arról,
hogy Bernie Madoff abban a percben is
egy gigantikus, történelmi jelentőségű piramisjátékot űz,
óriási kihívásba ütközött,
mert a Tőzsdefelügyelet a Wall Street bölcseként tartotta számon Madoffot.
A Wall Street egyik elismert tagjaként óriási hírnévre tett szert
nemcsak az általa megvalósított fejlesztések
és a segítségével meghatározott iparágon belüli változások miatt,
de emellett sok időt töltött
a Tőzsdefelügyelettel és más kormányzati szervekkel együttműködve,
és segített az üzleti élet szabályozásában is.
Azzal a felvetéssel szeretném kezdeni,
hogy az ágazatunkban dolgozó szakemberek többsége
az ügyfél érdekét szem előtt tartva meg akar felelni a szabályoknak.
Harry Markopolos rengeteg időt és erőfeszítést ölt abba,
hogy megpróbálja meggyőzni a SEC-t arról, hogy vizsgálódjanak Madoff után.
Harry nem egyszer járt náluk.
Elment egyszer, elutasították, majd másodjára is ez történt.
Bárki más feladta volna a helyében.
A Bernie által kezelt vagyon összegét három és hétmilliárd közé tettük.
Elmentem a Tőzsdefelügyelethez, akik rápillantottak,
de rá se hederítettek.
2000 DECEMBERE
A PIRAMISJÁTÉK MÉRETE: 30,1 MILLIÁRD DOLLÁR
A Tőzsdefelügyelet semminek nem nézett utána, amit leírtunk nekik,
így Harry felhívta az összes nagy lapot.
Azt mondták, hogy nem állnak bele Madoffba
egy matematikus gyanúsítgatása alapján.
Bizonyítékot akartak.
Harry megkért engem,
hogy keressek egy oknyomozó újságírót, aki pénzügyekkel foglalkozik.
De mégis hol?
Úgyhogy teljesen véletlenül,
azt hiszem 2000 vége felé
Barcelonában adtam elő, és elvittem a nejemet is.
A reptérnél fogtunk egy taxit.
Az volt az utolsó taxi.
Megjelent egy zaklatott fickó, poggyásszal a kezében,
és dörömbölni kezdett az ablakon: „A konferenciára mennek?”
Azt feleltem, hogy igen. Megkérdezte, beszállhat-e.
Bemutatkozott: „Jó estét! A nevem Michael Ocrant.
Pénzügyi csalásokat közlő oknyomozó újságíró vagyok.”
Felnéztem, és megköszöntem az Úrnak.
Így szóltam: „Michael, fogadjunk egy barcelonai vacsorában,
hogy tudok mondani egy olyan titkos fedezeti alapkezelőt,
aki az összes vagyonkezelőt lepipálja
a vagyonának mérete és a kockázattal korrigált hozama alapján!”
Állta a fogadást.
„Bernie Madoff”, mondtam.
Olyan gyorsan fordult hátra, hogy tudtam, megtaláltam az oknyomozó újságírómat.
Elmondtam neki, hogy Madoff mindig kiszáll a piac esése előtti napon,
és mindig a piac emelkedésekor, vagy az azt megelőző napon vesz részvényt.
Tökéletes időzítés nem létezik a vagyonkezelők világában.
Senki sem ismeri ennyire a piacot.
Michael Ocrant azt mondta, hogy ír róla egy cikket.
Megadtuk neki az összes opciós és egyéb, a tőzsdeparketten dolgozó fickó,
illetve nagy bankok vezetőinek nevét.
Michael mindenkivel beszélt.
Ocrant nem hitt a szemének a számok láttán.
Közelgett a lapzárta, mikor felhívott.
Azt mondta, hogy ez a fickó két és félszer több pénzt kezel,
mint a legnagyobb fedezeti alapos forrása.
„Hogyan generál ekkora üzletet?”
Megjelent a cikk.
„Madoff a toplisták élén, a kereskedők értetlenkednek.”
Mindenkivel lepacsiztunk a Rampart irodájában.
Már nyilvánosan elérhető volt.
Indulhat a háború!
Nem sokkal azután, hogy kijött a MARHedge cikke,
Washingtonban a Tőzsdefelügyelet egyik vezető felügyelője úgy döntött,
utánajár az ügynek.
Nagy meglepetést okozott,
hogy állítólag Bernie Madoff ilyen sok pénzt kezel,
mégsem jelentette be a befektetési tanácsadó tevékenységét
a szabályozó hatóságoknál.
A felügyelőnő úgy akart erről megbizonyosodni,
hogy felhívta telefonon Bernie Madoffot.
A felügyelőnő ismerte, hiszen híres volt az iparágban.
Így szólt a telefonba:
„Szia, Bernie! Elvégzünk egy vizsgálatot.
A fedezeti alapodról érdeklődnénk.”
Bernie erre az felelte, hogy nincs fedezeti alapja.
„Nem is feltételeztem”, felelte. Bernie nyugtázta.
Fedezeti alapkezelőként be kellett volna jegyeztetnie magát tanácsadóként.
Bernie Madoff nem akarta magát bejegyeztetni,
mert bejegyzés esetén a Tőzsdefelügyelet folyamatos monitorozást végez.
Rettentően szeretem ezt a részt, mert mindennél jobban lefesti
a Tőzsdefelügyelet Bernie Madoff iránt érzett tiszteletét és bizalmát.
„Hívjuk fel, és kérdezzük meg, csinál-e bármi rosszat! Úgyis igazat mond.”
Madoff olyan szerencsés volt az ellenségeivel kapcsolatban,
mint a barátaival.
Szerencsésen időzített.
Ismétlem, az előzetes hírek most érkeznek a hírszolgálatoktól.
Úgy tűnik, egy kis városi repülőgép csapódott a World Trade Center oldalába.
Becsapódott még egy! Láttunk még egyet!
Sosem felejtem el.
Sosem felejtem el annak a látványát, ahogy a két épület megremeg,
majd azonnal összeomlik.
Teljesen megrendült a város.
Emlékszem, milyen kiszámíthatatlanok voltak
a szeptember 11. utáni napok, hetek, hónapok.
A Wall Street a World Trade Center közvetlen közelében található.
A New York-i Tőzsdét, ami két utcára volt, bezárták.
Hosszú napokig minden zárva tartott a belvárosban.
Bajtársias összefogás alakult, hogy újra megnyílhasson a tőzsde.
Tom Costello jelentkezik a NASDAQ-tól. Tom, mi újság?
A NASDAQ másfél óra múlva újra megnyitja a piacot.
Ahogy már egy órája említettem, szokatlan szolidaritási gesztusként
a NASDAQ vezérigazgatója a New York-i tőzsdén nyitja meg a piacot.
A NASDAQ-nak meg kellett mutatnia, hogy működőképes
ezen elképzelhetetlen eseménynek után is.
Bernie is segített ezt összehozni.
…kettő, egy!
De Bernie számára volt ennek egy másik jelentősége is,
amit senki sem vett észre időben.
A tegnapi, hazánk ellen elkövetett szándékos és halálesetekkel járó támadás
több mint terrorcselekmény.
Ez háborús cselekmény.
A Wall Street küszöbén álló, New York Cityben lévő felügyelőket,
akik a fehérgalléros bűnözést és csalást leplezték le,
átcsoportosították.
Terrorelhárítással, valamint a terrorizmus finanszírozási kérdéseivel foglalkoztak.
A SEC számára ez egy meglévő probléma súlyosbodását jelentette,
ami a Ronald Reagan 1980-as megválasztásakor indított
deregulációs kampány alatt kezdődött.
A jelenlegi válságban
nem a kormány jelenti a megoldást problémáinkra.
Maga a kormány a probléma.
A nyomozás folytatásához szolgáló törvényeket szigorították,
és a költségvetésüket megnyirbálták.
A terrortámadás utóhatásai
csak a folytatását jelentették a nélkülözés hosszú időszakának,
a fontos ügyek mellőzésének,
sőt, a jogszabályi változásoknak is, melyek megnehezítették a munkát.
Tehát bizonyos értelemben ez a szörnyű tragédia Madoff számára
kevesebb ellenőrzéssel járt,
pont, mikor a legnagyobb szüksége volt rá.
Nem Madoff volt az egyetlen haszonélvezője a sok kis malőr okozta lassú hanyatlásnak,
amit a Tőzsdefelügyelet átélt,
de a csalás mértéke alapján biztos, hogy ő volt az első számú.
2001 DECEMBERE
A PIRAMISJÁTÉK MÉRETE: 36,8 MILLIÁRD DOLLÁR
ÁLTALÁNOS FŐKÖNYVEK
Szerintem nagy kettősség mutatkozott Bernie világ elé tárt személyisége,
és a cégen belül zajló események között.
Ezzel a színjátékkal építette fel a cégét és a személyiségét.
Ehhez tökéletesnek bizonyultak a fiai.
Tipikus amerikai, magasan képzett, családos fiúk voltak.
Bernie pajzsnak használta Andyt és Markot, mikor valaki megjelent,
mondván, ez egy családi vállalkozás.
„A fiaim magasan képzettek, ők vezetik a kereskedést.”
Azonban ennél a vállalatnál minden osztályokra volt bontva.
Minden.
Volt egy árjegyzési részlegünk, amit Mark fiam felügyelt.
Volt saját kereskedési részlegünk is,
amit pedig Andy fiam vezetett.
A befektetési tanácsadó üzletágat, vagy ahogyan emlegetik, a 17. emeletet
alapvetően Frank DiPascali felügyelte. A részlegek nem kommunikáltak egymással,
így Mark és Andy fiam nem tudtak
az egyes osztályok nyereségeiről vagy veszteségeiről.
Mark és Andy sosem mentek le a befektetési tanácsadó részlegre.
Amikor megjelentek az ügyfelek,
Mark és Andy tőlem kérdezték, hogy kik ezek az emberek.
Nem ismerték őket.
Bernie elhessegette őket, amikor ki akarta kerülni a beszélgetést.
Az évek során a fiúk megtanulták ráhagyni.
Emlékszem, egyszer mondtam Bernie-nek, hogy a cége egyéni vállalkozás,
ami a halála után meg fog szűnni,
vagyis a fiainak és az öccsének új engedélyt kell szerezniük,
és új bankszámlákat nyitniuk.
„Eltarthat egy darabig, míg ugyanolyan lesz a cég, mint volt.”
Azt felelte, hogy 30 ügyvéd foglalkozik ezzel, úgyhogy ne aggódjak.
Ezzel lezárta a témát.
Ráhagytam, de beszámoltam róla Marknak.
Bement Bernie-hez erről beszélni, de falakba ütközött.
Szerintem évekig fájt neki,
hogy nem tudott semmi ilyesmiről beszélgetni vele.
Bernie-nek kellett lennie a Wall Street királyának, a legnépszerűbb emberének.
Az ő neve alatt futott a cég.
Bernie életében semmi sem volt fontosabb
a külcsín fenntartásánál,
és hogy azt a látszatot keltse, hogy sikeres céggel rendelkezik a 19.-en,
ám a valóság nem teljesen olyan volt, mint amilyennek lefestette azt.
Mikor vált fizetésképtelenné?
Azt mondanám,
hogy valószínűleg a 2000-es évek elején.
A kilencvenes…
Nagyjából mondjuk 1998 és 2002 között.
Sorra merültek fel a problémák. Igen, ekkortájt.
Akkoriban egyre jobban kiéleződött
az óriáscégek részvényeiért vívott harc, amelyeket a legális cégében kezelt.
Ez azt jelentette, hogy az ügyeletek után kapott bevétel
egyre kevesebb volt,
így a nyereség csökkenni kezdett.
Akkortájt a legális cégével
a vártnál kevesebb pénzt termelt.
2002 és 2008 között
körülbelül 800 millió dollárt csoportosítottak át a piramisjátékból
a törvényesen működő üzletágba.
DiPascali fogta a 17. emeleti, befektetési tanácsadó cégben lévő pénzt,
majd átutalta Londonba.
Ezt az összeget ezután visszautalták a 19. emeletre,
két emelettel a 17. fölé…
befektetésnek, méghozzá amerikai kincstárjegyeknek álcázva.
Ha az úgynevezett legálisan működő üzletága
nem termel annyi pénzt, amennyit az emberek gondolnak,
Madoff nem tűnt volna olyan sikeresnek, mint amilyennek látszani akart.
Madoff ezzel a módszerrel védhette meg a hírnevét a Wall Streeten.
A valóságban a 2000-es évek elejére
a legális cége fizetésképtelenné vált volna
a piramisjátékból átemelt 800 millió dollár nélkül.
Habár a kereskedési részleg nyereséges volt,
kizárólag csak önmagában.
Bernie-nek sok volt a költsége.
Nőttek a kiadások, de a cég egyre kevesebb pénzzel rendelkezett.
A saját nyomozásom során arra jutottam, hogy 35-50 kereskedővel dolgozott,
akik profitot termeltek,
ám a cégnek több mint 150 alkalmazottja volt.
Bernie minden kulcspozícióba barátokat vett fel,
és akadtak olyanok, akik alig dolgoztak, mégis sok pénzt kerestek.
Jótét léleknek tartotta magát, aki az emberek kedvében jár,
és aki megbízható, így muszáj volt teljesítményt felmutatnia.
Közben mégis malacperselynek használta a céget.
Jachtot vett. Nyaralója volt Franciaországban.
Másokkal közösen vett magánrepülőt,
aminek a színei pontosan megegyeztek az iroda színével.
Rutht lefoglalták a jótékonysági bálok, vacsorák és események szervezése,
melyeket gyakran Bernie tiszteletére rendeztek.
Bernie sok pénzt adott a családjának.
Mark és Andrew nagy összegű kölcsönöket kaptak,
amit vissza sem tudtak volna fizetni.
Házakat vettek, és ajándékokat az alkalmazottaknak.
Ezeket mind a cég pénzéből.
Csalódott voltam azt látván,
hogy a kollégáim nem hitték el, hogy Madoff egy csaló.
A Tőzsdefelügyelethez benyújtott első levelem után
megjelent a leghíresebb fedezeti alapokkal foglalkozó kiadvány,
amelyben piramisjátékkal vádolták Madoffot.
De senki sem kérdezősködött.
Az emberek beérték félszavas válaszokkal is,
és nem foglalkoztak velem.
A főnökeim pedig folyamatosan azzal zaklattak,
hogy másoljam le a stratégiáját, hogy versenybe tudjunk szállni vele.
Kitaláltam valamit, ami nagyjából versenyképes volt Madoff-fal szemben.
A baj csak az volt, hogy egy hónap alatt 50%-ot is bukhattam vele.
Tudták, hogy kockázatos,
azonban az Access International tulaja, Villehuchet szerint
lett volna rá kereslet Madoff alternatívájaként.
Így hát elmentem Villehuchet-vel számos találkozóra Londonba,
Párizsba, Genfbe és Zürichbe.
A következőképpen lehetne jól körbeírni Thierryt:
egy taxiban ültünk, és éppen a párizsi diadalívhez tartottunk.
Így szólt: „Harry, nézd meg az íven szereplő neveket!”
Akkor esett le, hogy velük találkoztam Párizsban.
Nemzedékekre visszamenőleg élnek a családi kapcsolataik.
Ők elit, privát ügyfélkörrel rendelkező bankárok,
akik az európai királyi családok pénzét kezelik.
Jól öltözött emberekről van szó,
akik ékesen beszélnek, kifogástalan a modoruk,
és jól ismerik a borlapot.
Villehuchet minden találkozót ugyanúgy indított:
„Harry és a Rampart olyanok, mint Madoff, csak nagyobb a kockázat, ahogy a hozam is.
Önálló részvények helyett részvényindexeket vásárolnak.
Ezen kívül nagyon hasonló az eljárás,
és a kockázatmegosztás miatt van szükségük erre a cégre.”
Az első találkozón a fickó így szólt:
„Nagyon érdekes stratégiát eszelt ki, Harry.
Több pénzt kereshetek, mint Madoffnál, de pénzt is veszíthetek,
akkor is, ha azt állítja, kézben tart mindent.
A Madoffnál befektetett pénzünknek sosem mínuszos a hozama.
Akkor miért adnánk önnek pénzt?”
Hallani sem akartak kockázatról, se reálisról, se semmilyenről.
Madoff kockázatmentes volt a szemükben, és nem bíztak másik vagyonkezelőben.
Az első bank azt állította, hogy Madoff nem fogad ügyfeleket,
de csakis őket, azaz az XY genfi bankot elvállalta,
és kizárólag az ő pénzüket kezeli.
Ha ezt egyszer hallja az ember, talán el is hiszi.
Ha kétszer, háromszor, az véletlen is lehet.
Az európai magánbankárokkal folytatott 20 találkozóból
tizennégyszer ugyanazt mondták:
„Madoff kizárólag a mi pénzünket kezeli.”
Csalódottan tértem vissza az európai útról.
Néhány ügyfélen kívül senki sem akart befektetni,
így egy darabig használtam a stratégiát, majd szépen, lassan kifulladt.
Az utazás után Harry nagyon ideges lett,
mert egyből leesett neki, hogy a csalás mértéke nagyobb volt Európában,
mint az USA-ban.
Rájöttem, hogy Madoffnak milliárdjai vannak Európában.
Több kajmán-szigeteki offshore számlához is köze volt.
A Kajmán-szigeteken tartott offshore pénzeket nem igazán szabályozzák.
A gazdag emberek a pénzüket gyakran adókerülési célból viszik oda,
de olyan kétes pénzeket is elhelyeznek ott,
amelyet droggal keresnek,
vagy oligarchák zsebében van, és tisztára kell mosni.
Ezek a pénzek végül Bernie alapjában landoltak.
Amikor rájöttem, hogy Bernie kezeli
a világ legveszélyesebb embereinek pénzét,
aggódni kezdtem, mert ha kiderül, hogy a leleplezésén ügyködöm,
az sok pénzébe kerülhet a bűnözőknek,
amitől nem szívesen válnának meg.
Veszélyben voltam,
mert látszólag egyedül szólaltam fel a tömegben
és állítottam, hogy Madoff csaló.
Fegyvert hordtam magamnál,
és bombák után kutattam az autómban.
Az üzleti kapcsolat kiépítése során
közel kerültem Thierryhez.
Gyakran koktéloztunk az irodájában.
Egyszer találkoztunk, mikor New Yorkban jártam,
és beszélgettünk egy kicsit.
Folyton felhoztam a találkáink során,
hogy mi lenne, ha Madoff helyett Harry én én…
„Mindig Madoff-fal jössz! Már lerágott csont”, felelte.
„Tudod jól, hogy kellően átvilágítottam,
és kifejezetten bízom ebben az emberben.
Még a kézírását is elemeztük, és az is rendben volt.
Mi mást tehetnék még?”, kérdezte.
Megkérdeztem, hogy ha igazunk van, és ő téved,
akkor mi lesz vele.
Így szólt: „A következő a helyzet, Frank:
minden pénzem nála van,
ahogy a családom nagy részének pénze is.
Minden privát ügyfélkörrel rendelkező bankár,
akivel kapcsolatot építettem Európában, nála tartja a pénzét,
és valószínűleg a királyi családok fele is nála fektet be.
Nincs kiút, ha tévedek.
Ha igazatok van Harryvel, és én tévedek,
akkor halott ember vagyok.”
Ahogy telt-múlt az idő,
Bernie egyre mániákusabbá vált egyes dolgokkal kapcsolatban.
Úgy véltem, az egyre jobban ránehezedő nyomás miatt.
Rengeteg mindent kellett kézben tartania.
Úgy 15 percenként beszéltem vele telefonon.
Mindig tudni akarta, mi történik.
Azt mondta, bárkit keresnek telefonon, azonnal tudni akar róla.
Bernie volt a cég tulajdonosa.
Biztosra akart menni, hogy mindenki tudja, hogy ő a főnök és ő diktál.
Peter…
Peter a kedvenc nagybácsi szerepét töltötte be.
Peter barátságos, de háttérbe húzódó figura volt.
A kezdetektől fogva okosnak, hasznosnak és produktívnak éreztem magam mellette.
Bernie Peter bátyja volt.
Bernie sokszor terrorizálta őt, és lekezelően beszélt vele.
Peter valamilyen okból kifolyólag pszichológushoz járt,
és mikor Bernie ezt megtudta, ahelyett, hogy támogatta volna,
kritizálni kezdte:
„Mi bajod van, hogy segítségre van szükséged?”
Kiabált vele, és kigúnyolta őt a kollégák előtt.
Azt gondoltam, hogy Bernie már csak ilyen, ez nem Peter ellen szól,
de szerintem az öccse és a fiai nem tudták ezt tolerálni.
Ezért úgy viselkedtek,
hogy minél jobban elkerüljék Bernie kiborulását.
Peter egy időben részt vett az árjegyzésben is.
A pontos dátumban nem vagyok biztos.
Ezenkívül ő felelt azért, hogy a cég és a rendszer szabályszerűen működjön.
Rengeteg mindenben segített.
Kíváncsi lennék, hogy Peter a vizsgálódásai során
szemet hunyt-e afelett, amit Bernie a 17. emeleten csinált,
vagy tényleg nem tudta.
A megfelelési tisztviselők ellenőrzik, hogy betartjuk-e a szabályokat,
hogy követjük-e a Tőzsdefelügyelet iránymutatásait.
Peter tartotta a kapcsolatot a SEC-vel, és ő képviselte előttük Bernard Madoffot.
De Bernie irányításmániás volt.
Habár a Tőzsdefelügyeletnek sosem sikerült
igazán kompetens vizsgálatot indítania Madoff ellen,
kaptak innen-onnan fülest,
vagy megjelent Harry Markopolos, és újra azt asztalra csapott.
Harry Markopolos 2000-ben és 2001-ben benyújtott panaszain kívül
számos más kifogás is érkezett a SEC-hez
Bernie Madoffal kapcsolatban, különböző időpontokban.
2004 végén,
miközben egy másik céget vizsgáltak, rábukkantak e-mailekre,
melyekben a másik cég két munkatársa
arról beszéltek, hogy szerintük Madoff csalást követ el.
Ők is azt taglalták,
hogy ilyen hozamot lehetetlen elérni.
2005 JANUÁRJA
A PIRAMISJÁTÉK MÉRETE: 45,2 MILLIÁRD DOLLÁR
A SEC végül úgy döntött, vizsgálatot indít,
és két pályakezdőt bízott meg azzal, hogy keressék fel Bernie Madoff irodáját.
Aznap, mikor a két, frissen végzett pályakezdő vizsgálóbiztos megérkezett,
bekísérték őket Bernie Madoff tárgyalótermébe, és közölték velük,
hogy a szokásostól eltérően
nem a megfelelési tisztviselő lesz a kapcsolattartójuk a vizsgálat során,
mint minden más vizsgálat esetén,
hanem maga Bernie Madoff.
Ami példátlan.
Ha elmennénk megvizsgálni az Apple-t, Tim Cook nem loholna hetekig a nyomunkban.
Nem találkoznánk Jeff Bezosszal sem az Amazonnál végzett vizsgálat során.
Nem volt világos, hogy mit vizsgálnak a cégben, ugyanis nem közölték.
És az az igazság, hogy a két vizsgálóbiztos sem tudta.
Tehát a frissen végzett vizsgálóbiztosoknak
egyből szembe kellett nézniük Bernie Madoff-fal, mint kapcsolattartóval.
Karizmatikus férfi volt.
Sztorizgatott és viccelődött velük.
Egy ponton még azt is megemlítette,
hogy szerepel a Tőzsdefelügyelet leendő elnökének esélyesei között.
Amikor e-mailen kommunikált a két vizsgálóbiztos a főnökével,
a főnök azt írta nekik viccelődve, hogy talán Bernie tanácsadói lesznek majd.
Tehát kezdetben le voltak döbbenve,
és nehezen tudtak a feladatukra koncentrálni,
mivel örültek, hogy egyáltalán egy szobában ülhetnek Bernie Madoff-fal,
és olyan dolgokat hallhatnak a SEC-ről, amit nem is tudtak.
Mindenki tudta, hogy a vizsgálatok során Bernie nagyon furcsává válik.
Mindent felügyelt. Figyelemmel kísérte a biztosokat.
Gondoskodott róla, hogy egy helyen maradjanak,
és hogy szemmel tartsuk őket,
és ha le akartak fénymásolni valamit, akkor megcsináltuk helyettük,
majd feljegyeztük, hogy mit fénymásoltak le.
Nagyon gyanakvónak tartottam.
Csak ellenőrzést végeztek,
de Bernie teljes pánikban volt.
Ahogy a Tőzsdefelügyelet nyomozói folytatták Madoff dokumentumainak,
kapcsolatainak és ügyleteink átnézését,
a kezdeti barátságos hozzáállása és nagyvonalúsága kezdett megkopni.
Kétféleképpen állt hozzájuk:
ha azokat a területeket vizsgálták, amelyeket Bernie akart,
akkor barátságossá vált, beszélgetett velük és hízelgett nekik.
De ha eltértek ettől, és más területeket, a piramisjátékot vizsgáltak,
nagyon feldúlttá vált,
és a „front-running” felé terelte őket.
Ez azt takarná, hogy Bernie az árjegyzői és a bróker-kereskedői tevékenységét
bennfentes kereskedelemre használja, és ezzel úgy befolyásolja a piacot,
hogy jobb hozamot érjen el.
Ezt sugallta nekik, mivel nyilván nem ezt csinálta.
Az is eszébe jutott, hogy bepoloskázza az irodát.
De inkább úgy döntött,
hogy mikor a két fiatal vizsgálóbiztos kimegy ebédszünetre,
beront az üvegezett konferenciaterembe,
és átkutatja az aktatáskáikat.
Meglátta, hogy náluk van a legelső, oknyomozó újságíró által írt cikk,
amit Arvedlund és Ocrant írtak.
Ebben vetik fel azt a kérdést,
hogy Bernie alapjának hozamai túl jók-e, hogy igazak legyenek.
Így kiderült számára, hogy valószínűleg a piramisjáték után nyomoznak.
Ettől teljesen kiborult.
Kérdőre vonta őket. Megkérdezte, hogy mit keresnek.
Eleinte mismásoltak, majd végül kibökték a „fedezeti alap” szót.
Azt szerették volna tudni, hogy mi köze van a fedezeti alapokhoz.
„Nos”, kezdte Bernie,
„ezt már évekkel ezelőtt átbeszéltem a főnökükkel.
Tudnak mindenről.
Nézzék, nem vezetek fedezeti alapot.
Fedezeti alapokkal csak kereskedem, ahogy azt már többször elmagyaráztam.
Hívják fel Washingtont! Ők megerősítik.”
Ezzel gyakorlatilag kifogta a szelet a vitorlájukból.
Kiderült, hogy Bernie jobban ismeri a SEC működését, mint ők.
Nem sokkal ezután úgy döntöttek, hogy lezárják a vizsgálatot.
Megállapították, hogy nem találtak semmi illegális tevékenységre utaló jelet.
Az SEC-n belül senki más nem kapott vizsgálatra vonatkozó utasítást.
Madoff karrierje kifogástalan volt.
Volt egy nagyon sikeres brókercége, ami törvényesen működött.
Mindenki azt hitte,
hogy aki ilyen hatalommal és hírnévvel rendelkezik az iparágon belül,
nem süllyedne ilyen mélyre.
Ez dühített, mert tudtam, hogy piramisjátékot űz.
KAMU!!
2005 AUGUSZTUSA
Hogy tud eltűnni 440 millió dollár?
Erre kíváncsi a Tőzsdefelügyelet, Connecticut főállamügyésze,
valamint számos elégedetlen befektető.
Samuel Israel, volt vezérigazgató bűnösnek vallotta magát
bűnrészességben és két rendbeli csalásban.
Bevallotta, hogy tudta, mint csinál Bayouban.
Tudta, hogy illegális.
2005 nyarának végén
a Wall Streetet megrázta
egy harsány fedezeti alapkezelő leleplezése,
akiről kiderült, hogy piramisjátékot űz.
Ez sokkolta a fedezeti alapok befektetőit.
Madoff befektetési tanácsadó cégébe kevésbé gyorsan csorgott be a pénz,
és gyorsabban áramlott ki.
Egyhamar pénz szűkében találta magát Bernie.
Már csak 13 millió dollárja maradt a JP Morgannél vezetett számláján,
amelyet a piramisjátékhoz használt.
Ekkorra már több mint 100 millió dollárnyi összeg kifizetését kérték az ügyfelek.
Kölcsönkért a legnagyobb ügyfeleitől, legfőképp Jeffry Picowertől,
aki éppen jókor állt elő 125 millió dollárral.
Teljes mértékben függött Picowertől, ugyanis az éhínséges időkben,
és mikor a piramisjáték a lebukás közelébe került,
Jeff Picower pénzt fektetett be, hogy túlélje az cég.
És ott volt még Sonja Kohn…
a fiatalos, osztrák pénzügyi szakértő.
Bécs nagyasszonya,
aki Bernie irodájába belibbenve mindenkit elkápráztatott hangjával,
és mindig rengeteg készpénzzel érkezett.
Egyesek őt tartják Bernie Madoff női változatának.
Nemcsak, hogy sok pénzt gyűjtött neki,
de furcsa módon nagyon hasonlított Bernie Madoffra.
Testvérek is lehettek volna.
Sokszor találkoztam vele.
Nagyon kedves nő volt.
Tipikus nagymamás stílusa volt.
Mindig egy nagyon hangsúlyos darab volt az öltözékében.
Egyszer egy szőrme mellényben jelent meg.
Nem tudtam mire vélni.
Mikor Sonja bement az irodába, Bernie már várta.
Mindig becsukták az ajtót.
Nem tett így mindenkivel.
Sokat beszéltek, de nem tudom, miről.
Sonja Európa-szerte feeder-alapok hálózatát hozta létre.
Közülük a legfontosabb a Herald Fund volt.
Ki merem jelenteni, hogy a Harold Fund nélkül
Bernie abban az évben lebukott volna.
Önmagában már az a pénz is, amit Sonja Kohn fektetett be az alapba,
megmentette a válságtól, és biztos lábakra állította.
Együttműködésük kezdetben milliókat,
végül pedig milliárdokat hozott Bernie Madoff számára.
Ebből jókora részesedés járt Sonja Kohnnak.
Létrehozta a Bank Medici nevű bankot.
A neve alapján egy előkelő, régóta működő intézménynek tűnt,
pedig 15 perce létezett.
Azonban a világ akkori alakulása,
a kibontakozó globalizáció,
és kiváltképp az európai bankok azon törekvése miatt,
hogy felnőjenek a globális színtér versengéséhez,
az aprócska Bank Medicit
felvásárolta befektetésként a nagy Bank Austria.
Aztán a Bank Austriát a nála is nagyobb olasz banki csoport,
az UniCredit vásárolta fel.
Sonja mindenféle cselekedet nélkül
részévé vált ennek a rendkívüli európai banki családnak.
A külföldi intézmények hátán felkapaszkodva
Bernie a világ minden táján
képes volt az emberek zsebébe nyúlni.
Legjobb tudásom szerint erre egyik piramisjátékos sem volt erre képes.
Sok ezer ember vett részt a termék értékesítésében
számtalan ügyfél felé, különböző országokban.
Az Egyesült Államokban csak 79 feeder-alap működött,
Európában több mint 200.
A nagy francia, német, svájci és brit bankoktól
úgy vitték Madoff ajánlatát, mint a cukrot.
És sajnos, mikor a játék akkorává vált, és több milliárd dollár forgott kockán,
senki sem akarta meglátni, hogy a császár nem visel ruhát.
Azok, akik pénzt adtak neki, nem kérdezősködtek, igaz?
Tetszett nekik a havi hozam összege.
Olyannyira aranybilincs vált belőle,
hogy a fedezeti alapkezelők
nem voltak hajlandók megkérdőjelezni Bernie-t
a titkolózása, az átvilágításban való együttműködés megtagadása,
és mindazon dolgok ellenére, amelyek általában intő jelek lettek volna.
Hol a pénz? Hol van a tőke? Kinél van?
A bankban van? Hol van?
Ki a könyvvizsgálója? Ki könyvel?
Végtelenül megijeszt, hogy nem tették fel ezeket a kérdéseket,
de az a legszomorúbb, hogy ez egyáltalán nem lep meg.
Száz százalékos bizalmi kötelezettséggel tartoztak az ügyfeleik irányába,
de hányszor láttunk már olyat a Wall Streeten,
hogy kötelességgel tartoztak,
végül mégis saját maguk iránt voltak a legkötelességtudóbbak?
A legnagyobb bankoktól hallottam,
hogy világszínvonalú az átvilágítási folyamatuk,
mégis Madoff-fal üzleteltek.
Elképesztőnek tartottam,
hogy nem vesznek tudomást egy nyilvánvaló csalásról.
Harry azért zargatta az SEC-t, hogy minél fehérebb legyen a gazdaság.
Nagyon eltökéltté vált, csakis egyetlen cél lebegett a szeme előtt.
Ezért tartottunk ki öt éven át.
Olyan volt, mikor kisgyerekként biciklizünk az utcán,
és egy kis pincsi elkezd minket ugatni, majd bokán harap és nem ereszt.
Tekerünk tovább, a kutya pedig ott forog a pedálon.
Ha volt ilyenben részünk, akkor Harryt így kell elképzelni: mint a pincsit.
Ráakaszkodott, és nem eresztette.
Írtam egy e-mailt Meaghan Cheungnak, az SEC New York-i főosztályvezetőjének
2005. november 7-én, hétfőn 13 óra 49 perckor
„A világ legnagyobb fedezeti alapja csaláson alapszik” címmel.
Harry Markopolos 2005-ben küldött el
egy nagyon hosszú, közel 30 intő jelet tartalmazó dokumentumot.
Harry azzal érvelt,
hogy Bernie Madoff állítólagos kereskedési stratégiája
nem produkált volna ilyen hozamot.
Kérte, hogy nézzünk rá a számokra és a teljesítményére,
hiszen lehetetlen, hogy ennyi pénzzel kereskedjen.
Az opció, amellyel kereskedett, csak egy helyen volt forgalomban,
és azon a tőzsdén csak másfél milliárd ilyen opció létezett egy átlagos hónapban.
Ennek többszörösére volt szüksége,
de egyáltalán nem léteztek.
Madoff cégében nem működtek független fékek és ellensúlyok,
ami szintén intő jel volt.
Bernie öccse, tehát egy családtag felelt a szabályok betartásáért.
Ez nyilvánvaló eleme volt a csalásnak.
Nevetséges volt.
Az egyik legszembetűnőbb intő jel a másik fél hiánya volt.
Minden tranzakcióban részt vesz egy másik fél.
Madoff tranzakciói esetében senki sem talált másik felet.
Állítólag 30, 40, 50 milliárd dollár értékben kereskedett.
Lennie kellett volna másik félnek.
És ezen a ponton,
tekintettel a Harry Markopolos által felsorakoztatott bizonyítékokra,
a SEC ráeszmélt, hogy teljes körű vizsgálatot kell végeznie.
2006 JANUÁRJA
A PIRAMISJÁTÉK MÉRETE: 48,6 MILLIÁRD DOLLÁR
A 2005-ös nyomozással ellentétben
a fedezeti alap ügyfeleit is vizsgálták.
Utánanéztek azoknak az ügyfeleknek,
akiknek Madoff állítólag befektette a pénzét.
Elkezdték felkeresni azon embereket,
akik évek óta üzleteltek Bernie-vel.
Felhívták a Fairfield Greenwich-et, a feeder-alapot.
Bernie Madoff tudomást szerzett róla.
Lezajlott egy telefonhívás
Bernie Madoff és a Fairfield megfelelési tisztviselője között,
mely során Bernie gyakorlatilag a tisztviselő szájába adta,
hogy mit mondjon az SEC-nek.
Először is, ez a beszélgetés meg sem történt, rendben?
Rendben.
Amikor a Tőzsdefelügyelet kérdéseket tesz fel,
információkat próbálnak szerezni.
Önök minél kevesebbet tudnak arról, hogyan bonyolítjuk az ügyeinket,
annál jobb.
Mondja azt, hogy Madoff már 45 éve kereskedik,
ismert bróker, így azt feltételezik, hogy mindent törvényesen csinál.
A Tőzsdefelügyelet gyanakodni kezdett, mikor beszéltek a tisztviselővel,
hogy a szájába adták a szavakat, de ez mégsem befolyásolta a nyomozást.
Bernie-nél ez már túlment egy határon.
Érezte, hogy kezd nagyon kellemetlenné válni a helyzet.
Tehát mit tett?
Felhívta telefonon a Tőzsdefelügyeletet, hogy beszélni akar velük.
Elment velük beszélni. Egyedül.
Ügyvédek garmadája és alkalmazottak nélkül,
még az aktatáskáját sem cipelte senki.
Ez példátlan volt.
Belépett a Tőzsdefelügyelet New York-i irodájába,
és kijelentette, hogy akármit kérdezhetnek.
„Kérdezzenek! Mire kíváncsiak?”
Záporoztak a kérdések:
„Hol kereskedik az opciókkal, melyek a stratégiája részét képezik?”
Listát írt a bankokról.
Majd hozzátették: „És szeretnénk megnézni a klíringháznál vezetett számláját.”
Minden egyes ügyletet nyilvántartásba vesznek
egy külsős szervezetnél, a DTC-nél.
Így ellenőrizhetik a szabályozók és mások,
hogy valóban megtörténtek-e az ügyletek.
„Szükségünk van a számlaszámra, hogy ellenőrizhessük”, mondták.
Leírta nekik.
Tudta jól, hogy ha bármelyik bankot felhívják péntek délután
arra számítva, hogy megerősítik a vele való kereskedést,
vagy ha megnézik a számláját
arra számítva, hogy több milliárd dollárt találnak rajta, de az még sincs ott…
a csalásnak vége.
Nem tudom, mi járt Bernie fejében,
de átadta nekik a papírfecnit,
majd kisétált…
és egy hétvégén keresztül azon tűnődött, vajon mikor veszik fejét.
Elérkezett a hétfő, majd a kedd,
és a szerda.
Nem vették fejét.
Kikérdezték, megkapták az információkat és a számlaszámot,
de nem telefonáltak.
Hihetetlen, és őszintén, sosem kaptam elfogadható választ erre a kérdésre
azoktól a személyektől, akiket eskü alatt, a tanúvallomás során faggatunk ki
erről a bizonyos esetről.
Elfelejtették, nem tudtak róla.
Teljesen érthetetlen.
A SEC újra és újra megvizsgálta,
átnézte, elemezte Bernie Madoff tranzakcióit,
de sosem végeztek kompetens nyomozást.
Sosem leplezték le a nyilvánvaló csalást.
Csak arra a következtetésre jutottak,
hogy pontatlan információkat adott át nekik.
Harry 29 intő jelet tartalmazó értekezést írt a Tőzsdefelügyeletnek.
Ezek nem csupán gyanús jelek voltak.
Mindent pontról pontra kifejtett, mégsem vették figyelembe.
Ezüsttálcán kínáltam fel nekik, de nem vették észre a piramisjátékot.
A legtragikusabb az egészben, hogy tettek is intézkedéseket.
2006 nyarán
bejegyeztették befektetési tanácsadónak.
Ezt arra használta fel, hogy meggyőzze leendő áldozatait,
hogy a Tőzsdefelügyelet is áldását adta a tevékenységére.
A befektetők ezt zöld jelzésnek vették,
és még több pénzt fektettek be nála.
Sajnos 2006 és 2008 között, mielőtt a gazdaság összeomlott…
A PIRAMISJÁTÉK MÉRETE: 69 MILLIÁRD DOLLÁR
…több milliárd dollár ömlött be az utolsó években.
Ez a jelzálogpiaci buboréknak volt köszönhető.
Ezek voltak a 2006-os, 2007-es és 2008-as évek elejének aranyévei,
amikor a levegővétel is pénzt hozott.
Dicsőséges idők voltak ezek,
Madoff pedig profitált belőle.
Ha 2006-ban leleplezik a csalást,
azzal több milliárd dolláros veszteséget kerültek volna el.
De nem tették.
Addig hömpölygött, míg össze nem omlott teljesen.
A csapatom nem tudta megállítani Madoffot, ahogy a kormány sem.
Azért omlott össze, mert a piac is összeomlott.
Világszerte sokk érte a piacot. A részvények…
A Dow index 778 pontot esett, ezzel minden idők legrosszabb…
Őrjöngés, félelem és káoszhangulat uralkodott.
Alapjaiban ingatja meg a Wall Streetet.
Teljes körű válságról van szó, ami most kezd…
A pénzfelvételi kérelmek elkezdtek szállingózni,
majd özönleni,
végül lavinaként bezúdulni.
Ez az évszázad legnagyobb amerikai válsága.
Gyülekeztek a viharfelhők.
Bernie pénze egyre csak fogyott.
SONJA KOHN TAGADTA, HOGY BŰNTETTET KÖVETETT EL MADOFF-FAL.
ÁLLÍTÁSA SZERINT Ő IS A PIRAMISJÁTÉK ÁLDOZATA VOLT.
2013-BAN AZ EGYESÜLT KIRÁLYSÁG BÍRÓSÁGA MEGÁLLAPÍTOTTA,
HOGY KOHN „ŐSZINTESÉGE ÉS FEDDHETETLENSÉGE BEIGAZOLÓDOTT.”
A feliratot fordította: Kajner Kata