Vi har hört folk säga att de som investerade hos Madoff bara var giriga.
Att de ville ha överdrivet hög avkastning.
Men om an tittar på siffrorna så stämmer inte det.
Det verkade vara en bra investering. Det var inget som stack ut.
DEBITERAT BELOPP
Jag hade jobbat hårt för de här pengarna,
och därför kollade jag upp saker och ting innan jag investerade hos Madoff.
Jag lät granska Madoff av ett värdepappersföretag
som erbjöd en tjänst där de granskade förvaltare.
De sa att allt var i sin ordning.
Men även efter det höll jag koll på allt som skrevs om Madoff.
WALL STREET-MYSTERIUM
Han var en mystisk figur.
Jag hittade artiklar som i princip höjde Madoff till skyarna.
Det var artiklar i Forbes Magazine och i The Economist och så vidare.
Han var en storfräsare.
Jag tolkade allt det som att han var pålitlig.
Men inte ens SEC satte dit honom, och de hade många tillfällen.
Man drömmer om sin pension och sin framtid, och allt det försvann.
En anledning till att vi fick utstå det här var
att våra myndigheter, SEC, helt enkelt inte gjorde sitt jobb.
Det var ett enormt svek.
MADOFF: MONSTRET PÅ WALL STREET
Jag började på Rampart Investment Management Company i Boston
för att de behövde en intern säljare.
Vi förvaltade nio miljarder dollar åt våra klienter. Det var mycket pengar.
De anställde mig för att få fler klienter, men också för att skapa nya produkter.
Nån måste sälja, eller hur? Det var mitt jobb.
Jag försökte hitta nästa våg att surfa på.
Jag flög till New York och träffade René-Thierry Magon de la Villehuchet.
Han var en rik investerare,
och han var också vägen in till de rikaste investerarna i Europa.
Han berättade att han var aristokrat från Bretagne,
att hans familj ägde ett slott med 100 rum
och att han brukade gå på moripjakt med Europas prinsar.
Jag började tänka:
"Om jag kan få Villehuchet att ta med mig till Europas förvaltningsbanker,
så kommer en helt ny marknad att öppnas för mig."
Här är problemet.
Villehuchet gav mig avskrifter som han fick med posten varje dag.
Transaktionsutdrag.
Han hade strukit över namnet på byrån högst upp med en stor svart spritpenna.
Villehuchet sa: "Jag har en hemlig hedgefondförvaltare.
Jag kan inte berätta vem det är,
för om förvaltaren fick reda på att jag namngav honom
skulle han ge mig sparken som klient.
Men ja, jag anlitade honom,
och han ger mig en procent i månaden utan avbrott."
Jag visste att det var en omöjlighet inom finansvärlden.
Så han började berätta om vad den här människan gjorde.
Det var samma slags optionsaffärer som jag brukade göra med aktier,
men den här killen förlorade aldrig, enligt Thierry.
DEBITERAT BELOPP
Jag sa till mig själv: "Det här är vansinne. Det går inte."
Jag frågade Thierry:
"Hur mycket pengar har du hos den här hemliga förvaltaren?"
Han sa: "320 miljoner dollar. Mina och mina klienters pengar i Europa."
Automatiskt antog jag att förvaltaren måste ha hand om tio gånger så mycket.
Det innebar att den hemliga förvaltaren hade hand om över tre miljarder dollar.
Han var världens största hedgefondförvaltare, som ingen kände till.
Om jag kunde ge en procent i månaden utan avbrott,
skulle jag göra reklam på alla affischtavlor mellan Boston och New York.
Varför är den här människan så hemlig?
Jag ville förstås väldigt gärna veta vem den hemliga förvaltaren var,
så när Thierry vände sig om för att prata med nån
så gjorde jag nåt lite fräckt.
Jag vände på ett papper på skrivbordet för att läsa namnet högst upp.
"Bernard Madoff Securities."
Varför vill en storfräsare på Wall Street förvalta Thierrys pengar i hemlighet?
Thierry berättade också att han inte tog nåt arvode för att göra det.
Det lät väldigt märkligt. För mig själv tänkte jag: "Skitsnack."
Efter det första mötet med Villehuchet
åkte jag hem till Boston för att träffa cheferna på Rampart.
Cheferna förstod omedelbart att om jag kunde använda Thierry som en väg in
till de superrika i Europa, så skulle vi kunna tjäna flera miljarder dollar.
Men jag måste tävla med den hemliga förvaltaren,
som hade en strategi som jag inte kunde förstå mig på.
Cheferna sa: "Okej, då får vi försöka räkna ut vad han sysslar med.
Vi går till vår portföljchef, Harry Markopolos.
Han är vårt mattesnille. Han kommer säkert på det."
Jag jobbade med derivat, vilket är väldigt mycket matte.
Man måste ha en bakgrund inom matematik eller statistik, då det är komplex matte.
Frank kom tillbaka med ett papper med Madoffs matarfonder,
som gav otrolig avkastning.
Men Frank jobbade med marknadsföring. Han ville veta hur han skulle sälja saker.
Harry blev sur för att han måste lämna sitt kontor
för att prata med mig, en säljare.
Han tittade på papperet en liten stund och sa:
"Frank, du är optionsexpert. Du vet att det här är skitsnack."
Jag sa: "Ja, han använder inte optioner. Hur gör han?"
MÅNADSAVKASTNING
Det var en sida med helt otroliga procentsiffror och nästan inga förluster.
Jag tittade på siffrorna och sa:
"Titta, avkastningen ser ut så här. Det är en rak linje på 45 grader."
Han sa: "Jag kan direkt säga att han är en bedragare,
och det kan vara ett Ponzibedrägeri."
Vårt samtal tog inte mer än fyra minuter. Jag sa till Harry: "Säg inte ordet Ponzi.
Du kan inte anklaga honom för Ponzibedrägeri.
Madoff Securities har hand om mellan sju och tio procent av den amerikanska börsen.
Jag tror inte på det."
Trots att jag sa
att den här avkastningen var omöjlig, ville mina chefer ha en liknande produkt.
"Kom på hur Madoff gör så att vi kan ta marknadsandelar."
Jag fick lägga några timmar på att göra avkastningsmodeller.
Det tog några timmar, men man kunde snabbt se
att det inte gick att göra nåt liknande på Wall Street eller börsen i USA.
Det såg bara ut som börsen sex procent av tiden.
När man räknade ihop månaderna gick 96,4 procent med vinst.
SHARPEKVOT
Det finns inte i finansvärlden.
Hans siffror var på tok för bra.
Folk flockades kring Madoff för att han gav så bra, jämn avkastning.
Jag var tvungen att tävla mot honom, men man kan inte tävla mot en bedragare.
Jag ville få fuskaren utvisad.
SKITSNACK!
Det här är min första anmälan till SEC, från 1 mars 2000.
"På mindre än 25 minuter
ska jag bevisa ett av tre scenarier för Madoffs hedgefondföretag.
Ett: de är otroligt duktiga eller har otrolig tur
och jag är en idiot som upptar er tid.
Två: avkastningssiffrorna stämmer,
men de kommer från en process som inte är den som de hävdar,
och därför borde de utredas.
Tre: hela fonden är ett stort Ponzibedrägeri."
…ETT STORT PONZIBEDRÄGERI
På hundra månader har han bara sju månader med förlust…
När Harry Markopolos försökte övertyga SEC
att det pågick ett enormt Ponzibedrägeri av historiska mått,
som Bernie Madoff styrde över, hade han en svår uppgift framför sig.
SEC förlitade sig på Bernie Madoff som en källa till kunskap om Wall Street.
Han hade ett grundmurat rykte som en av Wall Streets riktiga giganter,
inte bara för de nyheter som han lanserade
och de förändringar inom branschen som han var med och skapade…
…utan han tillbringade också mycket tid
på att jobba med SEC och andra myndigheter
i olika paneler och hjälpte till med olika regleringsfrågor.
Jag skulle vilja börja med att utgå från att de flesta inom vår industri
kommer till jobbet och vill följa reglerna och göra det bästa för sina klienter.
Harry Markopolos lade enormt mycket tid och ansträngningar…
…på att försöka övertyga SEC att göra det rätta när det gällde Bernie Madoff.
Harry var inte bara där en gång. Han blev avvisad gång på gång.
Alla andra hade gett upp.
Vi räknade ut att Bernie förvaltade mellan tre och sju miljarder dollar.
Jag gick till SEC och de tittade på det… och struntade i det.
PONZIBEDRÄGERIETS STORLEK: 30,1 MILJARDER
SEC följde aldrig upp nåt av det som vi skrev till dem.
Harry ringde alla stora tidningar, men de sa:
"Vi ger oss inte på Madoff utifrån en matematikers antydningar.
Vi behöver bevis."
Harry sa till mig:
"Frank, du måste hitta en grävande ekonomireporter."
Var hittar man en sån?
Det råkade bara bli så, jag tror att det var i slutet av år 2000…
Jag skulle tala i Barcelona och hade med mig min fru.
Vi var på flygplatsen och skulle ta en taxi. Det var den sista taxin.
En man som såg jagad ut knackade på fönstret och sa:
"Ska ni till konferensen?"
Jag sa ja, och han undrade om vi kunde dela taxi.
Han sa: "Hej, jag heter Michael Ocrant.
Jag är grävande reporter och sysslar med finansbedrägerier."
Jag tittade upp och sa: "Tack, Gud."
Jag sa: "Michael, jag slår vad om en middag för mig och min fru i Barcelona
att jag kan ge dig namnet på en hemlig hedgefondförvaltare
som slår alla andra förvaltare du kan tänka dig
när det gäller storlek och avkastning."
Han antog vadet.
Jag sa: "Bernie Madoff."
Han hajade till så fort att jag visste att jag hade hittat min grävande reporter.
Jag sa: "Han har alltid sålt dagen innan marknaden går ner,
och han köper alltid samma dag eller dagen innan marknaden går upp."
Ingen förvaltare i världen har perfekt tajming.
Ingen har sån kunskap om marknaden.
Michael Ocrant sa: "Jag måste skriva en artikel."
Vi gav honom alla namn på alla som jobbade med optioner i USA
och derivatcheferna på alla stora banker, och han pratade med alla.
Ocrant trodde inte sina ögon när han räknade på det.
Före publiceringen ringde han mig och sa:
"Han är två och en halv gånger större än min största hedgefondförvaltare.
Hur får han så många kunder?"
Artikeln publicerades: "Madoff i topp, men ingen förstår hur."
Vi high five-ade varandra på Ramparts kontor.
Nu hade det blivit allmängods.
Nu kommer uppbådet.
En tid efter att artikeln hade publicerats
bestämmer en chef på SEC i Washington att en utredning vore på sin plats.
Det kom som en överraskning
att Bernie Madoff förvaltade pengar i så stor skala
utan att ha registrerat sin rådgivningsbyrå hos myndigheterna.
Men hon gör det genom att ringa Bernie Madoff.
Hon kände honom för att han var välkänd i branschen.
Hon ringde honom och sa:
"Hej, Bernie. Vi ska göra en granskning. Vi har några frågor om din hedgefond."
Han sa: "Jag har ingen hedgefond."
Hon sa: "Nej, det trodde jag inte heller." Han sa: "Okej."
Om han drev en hedgefond måste han registrera sig som investeringsrådgivare.
Bernie Madoff ville inte registrera sig,
för om man registrerar sig blir man löpande kontrollerad av SEC.
Jag tycker så mycket om den episoden, för den illustrerar verkligen
hur högt SEC värderade Bernie Madoff och hur mycket de litade på honom.
"Vi frågar honom om han har gjort nåt fel. Han kommer att tala sanning."
Madoff hade lika stor tur med sina fiender som med sina vänner.
Och han hade tur med sin tajming.
Det här är de första rapporterna som vi precis har fått in.
Ett litet flygplan verkar ha flugit in i World Trade Center.
Där var ett till. Vi såg ett till.
Jag glömmer det aldrig.
Jag glömmer aldrig hur jag såg båda byggnaderna
gå ner på knä och sen kollapsa fullständigt.
Hela staden var skärrad.
Allt var väldigt skakigt flera dagar, veckor och månader efter elfte september.
Wall Street ligger ju förstås väldigt nära World Trade Center.
New York-börsen, som låg bara två kvarter bort, stängde.
Allt stängde ner under väldigt lång tid.
Det fanns en stor känsla av kamratskap, och alla ville öppna börsen igen.
Tom Costello vid NASDAQ, hur går det?
NASDAQ öppnar om en och en halv timme, och som jag sa för en timme sen
såg vi i morse ett oväntat prov på solidaritet.
NASDAQ:s vd Wick Simmons kommer att vara på New York-börsen och öppna tillsammans.
NASDAQ behövde visa att de kunde fungera efter den här otänkbara händelsen.
Bernie hjälpte till med det.
…ett!
Det betydde en sak till för Bernie, som ingen insåg förrän det var för sent.
De medvetna och dödliga attacker som riktades mot vårt land i går…
…var mer än terrorhandlingar. De var krigshandlingar.
De resurser som hade funnits i New York, vid Wall Street,
för bekämpning av ekonomisk brottslighet och bedrägerier, började läggas på annat.
De användes nu i stället för bekämpning av terrorism och terrorfinansiering.
För SEC gjorde detta ett redan stort problem ännu större,
nämligen den avregleringskampanj som började när Reagan blev vald 1980.
I den här krisen är inte staten lösningen på vårt problem.
Staten är problemet.
Lagarna som de kunde använda för sina utredningar hade stramats åt
och budgeten hade blivit allt mindre.
Det som hände efter elfte september
var bara fortsättningen på en lång period av minskande resurser,
låga prioriteringar och till och med lagförändringar
som gjorde det svårare att göra deras jobb.
På sätt och vis gjorde den här fruktansvärda tragedin
att Madoff kunde undgå en stor del av regleringsmyndigheternas granskning,
precis när han behövde det som mest.
Madoff var inte den enda som tjänade på
den här långsamt utdragna dödsprocessen som SEC hade genomgått,
men han drog störst nytta av det, med tanke på hans bedrägeris storlek.
PONZIBEDRÄGERIETS STORLEK: 36,8 MILJARDER
ALLMÄN BOKFÖRING
Det finns en stor skillnad mellan den bild som Bernie visade upp för världen
och det som faktiskt pågick på byrån.
Hans företag och bilden av honom var som en teaterföreställning.
Han hade de perfekta barnen för det.
De var urtypen för välutbildade amerikanska familjekillar.
Bernie använde Andy och Mark som sköldar när folk kom in.
"Det här är ett familjeföretag.
Mina välutbildade söner sköter om börshandeln."
Men om man jobbade för det här företaget var allt uppdelat i olika fack. Allting.
Vi hade en market maker-avdelning, som sköttes av min son Mark.
Vi hade en avdelning för aktiehandel som sköttes av min son Andy.
Investeringsrådgivningsbyrån, eller 17:e våningen, som den har kallats,
sköttes i princip av Frank DiPascali. Avdelningarna talade inte med varandra.
Mina söner Mark och Andy fick inte ha kontakt
gällande sina olika avdelningars vinster och förluster.
Mark och Andy gick aldrig ner till investeringsrådgivningssidan.
När klienterna kom in kom Mark eller Andy till mitt skrivbord
och frågade vilka de var. De visste inte vilka de var.
Bernie avspisade dem fullständigt när han inte ville diskutera nåt med dem.
De lärde sig att inte pressa honom för hårt.
Jag minns att jag pratade med Bernie och sa att hans företag var enmansägt.
"Det kommer att sluta existera när du dör.
Dina söner och din bror måste skaffa nya licenser och nya bankkonton.
Det kommer att ta tid innan företaget kan bli vad det har varit igen."
Han sa: "Oroa dig inte, jag har 30 advokater som jobbar med det."
Han avspisade mig helt. Jag sa okej, och gick och pratade med Mark Madoff.
Han pratade med Bernie om det och blev också helt nedgjord.
Han var upprörd över det i flera år,
över att han inte kunde prata med Bernie om såna saker.
Bernie behövde vara Wall Streets fixare, kungen av Wall Street.
Hans namn stod på dörren.
Det fanns inget viktigare i Bernies liv än att behålla sitt anseende
och den här charaden att han hade en otroligt lyckad byrå på 19:e våningen.
Verkligheten var inte riktigt som han målade upp den.
När blev du insolvent?
Jag skulle säga…
…nån gång i början av 2000-talet eller 90… Kanske…
Nån gång mellan 1998 och 2002.
Då fick vi problem. Det skulle jag säga.
Under den tiden började konkurrensen om hans börshandel
från de stora institutioner som han förvaltar pengar åt bli allt hårdare.
Det betydde att det arvode man fick för att göra de transaktionerna
blev allt mindre, och därmed började också vinsterna bli mindre.
Vid den tiden drog inte den legitima byrån in så mycket pengar som folk trodde.
Mellan 2002 och 2008 fördes det över ungefär 800 miljoner dollar
från Ponzibedrägeriet till det legitima företaget.
DiPascali tog ut pengar från 17:e våningen och investeringsrådgivningsbyrån,
förde över dem till London,
varpå pengarna fördes över tillbaka till 19:e våningen,
två våningar över 17:e våningen.
Där bokfördes de som investeringar. Amerikanska statsobligationer.
Om ditt så kallade legitima företag inte går så bra som folk tror,
så ser du inte så bra ut som du vill få folk att tro.
Det här var ett sätt för Madoff att skydda sitt rykte på Wall Street.
Faktum är att det legitima företaget hade gått i konkurs i början av 2000-talet
utan de 800 miljonerna från Ponzibedrägeriet.
Anledningen var att börshandeln bara var lönsam i sig själv.
Bernie hade ett utgiftsproblem.
Han hade för stora utgifter och företaget förlorade pengar.
Jag gjorde min egen utredning,
och han hade i princip mellan 35 och 50 handlare som gick med vinst,
men företaget hade över 150 anställda.
Bernie anställde vänner till viktiga medarbetare,
varav en del inte drog sitt strå till stacken och drog in pengar.
Han såg sig själv som en god människa, som en trevlig typ,
den man vände sig till. Han behövde visa att han gick med vinst.
Samtidigt använde han företaget som en sparbössa.
Han köper en yacht. Han har ett hus i Frankrike.
Han är delägare i ett privatplan i samma färgskala som hans kontor.
Ruth höll sig sysselsatt med att hålla i välgörenhetsbaler och -middagar,
som ofta hölls till Bernies ära.
Bernie gav mycket pengar till sin familj.
Mark och Andrew fick båda stora lån, miljoner dollar, som aldrig återbetalades.
Han köpte hus och presenter till anställda…
Allt det kom ur företagskassan.
Jag var frustrerad för att mina kollegor inte trodde på att Madoff var en bluff.
…ETT PONZIBEDRÄGERI
Efter min första anmälan till värdepappersmyndigheten SEC,
kom världens största hedgefondpublikation ut,
och där sa man att Madoff höll i ett Ponzibedrägeri.
Men ingen ställde de svåra frågorna, och folk nöjde sig med halvdana svar.
Man struntade fortfarande i mig.
Mina chefer var ständigt på mig
om att kopiera hans strategi för att kunna konkurrera och ta marknadsandelar.
Jag behövde hitta på nåt som kunde konkurrera med Madoff.
Problemet var att jag kunde förlora 50 procent på en månad.
Det var en medveten risk,
men Thierry de Villehuchet hos Access International
trodde att det fanns en marknad för ett alternativ till Madoff.
Jag följde med de Villehuchet på ett antal möten i London, Paris, Genève och Zürich.
Ett sätt att säga vem de Villehuchet var…
Jag satt i en taxi och vi körde förbi Triumfbågen i Paris.
Han sa: "Harry, titta på Triumfbågen och titta på namnen som står där."
Jag insåg att det var namnen på folk som jag skulle träffa i Paris.
Det var familjeband som gick flera generationer tillbaka.
Det var eliten av privata bankirer som förvaltade pengar
åt Europas kungliga familjer.
De var välklädda och vältaliga.
De hade ett väldigt fint sätt och de kunde sina viner.
Thierry de Villehuchet började varje möte likadant:
"Harry och Rampart är precis som Madoff, men med högre risk och högre avkastning.
I stället för att använda enskilda aktier använder de aktieindex.
Annars är det väldigt likt.
Det är därför ni behöver den här firman, för att komma bort från Madoff."
Under det första mötet sa nån:
"Det här är en väldigt intressant strategi, Harry.
Du ger större vinst än Madoff, men du kan förlora pengar också,
trots att du säger att du har kontroll över risken.
Vi investerar hos Madoff, och han förlorar aldrig pengar.
Varför skulle vi ge dig våra pengar?"
De ville inte höra talas om riktig risk, realistisk risk eller nån risk alls.
Med Madoff fanns det ingen risk, så de litade inte på nån som pratade om risk.
Den första banken sa: "Madoff har ju stängt,
men vi hos XYZ i Genève, och bara vi…
…har tillgång till honom. Han tar bara våra pengar."
Om man hörde det en gång hade man kunnat tro på det.
Två, tre gånger kan vara ett sammanträffande.
Fjorton gånger under tjugo möten med europeiska banker hörde han samma sak:
"Vi investerar hos Madoff. Han tar bara våra pengar."
Jag var väldigt frustrerad efter Europaresan.
Ingen ville investera förutom en handfull klienter,
så jag körde min strategi ett tag, men sen tynade allt bort.
Efter Europaresan började Harry bli nervös.
Han insåg omedelbart att bedrägeriet var större i Europa än det var i USA.
Jag upptäckte att Madoff hade miljarder dollar i Europa.
Det talades ständigt om offshorekonton på Caymanöarna.
Det sker väldigt lite kontroll av offshorekonton på Caymanöarna,
och rika människor använder ofta dem för skatteflyktsändamål,
men där finns också svarta pengar, till exempel drogpengar,
eller oligarkpengar, som måste tvättas.
Till slut hamnade de pengarna i Bernies fond.
När man insåg att Bernie förvaltade pengar
åt några av världens farligaste människor började man bli orolig.
Om nån upptäcker att man försöker sätta dit Madoff…
Det kan kosta drogkartellerna och ryssarna mycket pengar, som de inte vill förlora.
Jag är i fara, eftersom jag verkar vara den enda rösten i vildmarken
som säger att Madoff är en bedragare.
Jag började bära vapen och söka genom min bil för bomber.
När vi började bygga upp en affärsrelation kom jag Thierry ganska nära.
Vi drack cocktails på hans kontor.
En gång träffade jag honom när jag var nere i New York och vi pratade en del.
Jag återkommer till den här tiden i vårt förhållande.
"Tänk om Harry och jag… Det här med Madoff stämmer inte…"
Han sa: "Kan du inte bara släppa Madoff? Jösses! Du vet att jag gör min läxa.
Jag litar på honom fullt ut.
Han gick till och med igenom en handskriftsanalys.
Vad skulle jag mer kunna göra?"
Jag sa: "Om Harry och jag har rätt och du har fel, vad händer med dig då?"
Han sa: "Jag kan säga så här, Frank. Jag har alla mina pengar där.
Jag har det mesta av min familjs pengar där.
Jag har alla privata bankirer som jag nånsin har arbetat med i Europa där.
Och troligen hälften av Europas kungahus. Om jag har fel har jag ingen väg ut.
Om du och Harry har rätt och jag har fel…
Då är jag död."
Tiden gick…
Bernie blev allt mer fanatisk.
Jag tänkte att det var pressen som tog ut sin rätt.
Han behövde ha kontroll över så mycket.
Jag pratade med honom en gång i kvarten. Han ville alltid veta vad som pågick.
Han sa: "Jag bryr mig inte om vem som får ett samtal, jag vill veta direkt."
Bernie var företagets ägare.
Han ville att alla skulle veta att han bestämde. Han hade sista ordet.
Peter…
Peter var som allas favoritfarbror.
Peter var trevlig, han var ödmjuk,
och han fick mig att känna mig smart och meningsfull och produktiv direkt.
Bernie var Peters storebror och…
Bernie brukade trakassera honom och bete sig nedlåtande.
Peter gick hos en terapeut, av nån anledning.
När Bernie fick veta det gav han inte honom sitt stöd.
Han hoppade på honom direkt: "Är du så spänd att du måste träffa nån?"
Han började skrika och göra narr av honom inför de anställda.
Jag tänkte: "Sån är han bara. Det är inget personligt."
Men jag tror inte att hans bror och hans söner stod ut.
De gjorde allt de kunde för att inte ge honom en anledning att ge sig på dem.
Vid ett tillfälle var Peter inblandad i market maker-delen av företaget.
Jag minns inte exakt när.
Dessutom hade han hand om regelefterlevnad och systemen…
Han skötte mycket, min bror.
Jag undrar hur mycket av Peters jobb som var
att blunda för det som Bernie gjorde på 17:e våningen och låta bli att veta.
Den efterlevnadsansvariga ser till att allt sköts enligt reglerna,
och att man följer SEC:s riktlinjer. De har kontakten med SEC
och är företagets ansikte utåt mot dem, men Bernie hade ett väldigt kontrollbehov.
Trots att SEC aldrig lyckades genomföra en kompetent utredning av Madoff…
…så fick de in tips, eller så kom Harry Markopolos och ville bli hörd igen.
Förutom Harry Markopolos anmälningar från 2000 och 2001
kom det in flera anmälningar till SEC mot Bernie Madoff vid flera tillfällen.
HEMLIGSTÄMPLAT
I slutet av 2004 undersökte de ett annat företag
och hittade ett antal mejl där individer på det företaget
pratade om att de trodde att Bernie Madoff var en bedragare.
De tog upp samma problem, som att han gav omöjligt bra avkastning…
JANUARI 2005
PONZIBEDRÄGERIETS STORLEK: 45,2 MILJARDER
SEC bestämmer sig till slut för att göra en granskning,
och två unga utredare får gå in hos Bernie Madoff och göra granskningen.
När de två unga utredarna, som i princip precis har slutat skolan, anländer
visas de in till Bernie Madoffs konferensrum
och får veta att deras personliga kontakt under hela granskningen
inte är nån regelefterlevnadsansvarig, som brukar vara fallet
i alla andra granskningar som de har varit med om,
utan deras kontakt kommer att vara Bernie Madoff själv.
Det är helt otroligt.
Om man skulle granska Apple kommer inte Tim Cook följa en runt i två veckor.
Man hänger inte med Jeff Bezos på Amazon om man skulle granska dem.
Det är inte uppenbart vad de letar efter, för det säger de inte.
Faktum är att de två utredarna inte visste det själva.
De här i princip nyutexaminerade utredarna
ställdes genast mot Bernie Madoff, deras enda kontakt på företaget.
Han är en karismatisk typ. Han skämtade och tramsade med dem.
En gång berättar han att han är med på listan för att bli nästa chef för SEC.
Det finns mejlkonversationer mellan de två utredarna och deras chef,
som skojar: "Ni kanske kan bli Bernies assistenter när han tar över SEC."
De är vördnadsfulla från första början
och det är väldigt svårt för dem att koncentrera sig på sitt jobb
och de är nöjda med att sitta och prata med Bernie Madoff och lära sig en massa
som de inte själva visste om SEC.
Alla visste att när utredarna kom så skulle Bernie börja bete sig konstigt.
Han kontrollerade allt som hände. Han övervakade dem.
Han såg till att de stannade på ett rum, så att vi kunde hålla ett öga på dem.
Om de kom ut för att göra kopior så erbjöd vi att göra det åt dem,
så att vi kunde anteckna vad det var de kopierade.
Jag brukade kalla honom mr Misstänksam.
Det var bara en granskning, men han var förstås väldigt orolig.
Medan SEC-utredarna fortsatte gå igenom dokument
och olika uppgörelser och affärer som Madoff har gjort
så började hans tidigare så välkomnande och vänliga inställning naggas i kanterna.
Han hade två tillvägagångssätt.
Om de tittade på saker som han ville att de skulle titta på…
…så var han glad och trevlig och pratade och smickrade dem.
Om de gjorde avsteg från det och började titta på Ponzibedrägeriet
så blev han väldigt upprörd. Bernie ville att de skulle se på "front running".
"Front running" vore om Bernie använde sin market maker-byrå för insiderhandel,
genom att påverka marknaden för att få bättre avkastning.
Han ville få dem att granska det, för han sysslade inte med det.
Han funderade på att avlyssna kontoret.
Men det han i stället gjorde var att när de två unga utredarna tog lunch…
…så rusade Bernie in på konferensrummet och rotade igenom deras portföljer…
…och upptäckte att de hade med sig
de allra första grävande artiklarna som Erin Arvedlund och Michael Ocrant skrev,
och som frågade sig om Bernies hedgefond var för bra för att vara sann.
Han insåg att deras uppdrag skulle kunna vara att utreda Ponzibedrägeriet.
Bernie blev rosenrasande.
Han konfronterade dem. "Vad letar ni efter", frågade han.
De svamlar runt ett tag tills de till slut säger ordet "hedgefonder".
"Vi vill veta hur dina affärer ser ut med de här hedgefonderna."
"Jaha," säger han. "Jag diskuterade det med er chef för flera år sen.
De vet allt om det.
Nej, jag håller inte i nån hedgefond.
Jag handlar åt hedgefonder, som jag redan har förklarat flera gånger.
Ring Washington så får ni höra."
De hade inte längre vind i seglen.
Det visade sig att han visste mer om vad som pågick på SEC än de.
Kort därefter bestämde de sig för att avsluta granskningen,
och sa att det saknades bevis för att Bernie Madoff skulle ha gjort nåt fel.
Det gick inte vidare till nån annan inom SEC.
Madoff hade ett oklanderligt CV.
Han hade en väldigt lyckad, legitim börsmäklarfirma.
Alla tänkte att nån med så mycket makt
och ett så gott rykte i branschen aldrig skulle behöva stjäla.
Det gjorde mig galen. Jag visste att det var ett Ponzibedrägeri.
SKITSNACK!
AUGUSTI 2005
Hur kan 440 miljoner dollar försvinna?
Det är det SEC, delstaten Connecticut och ett antal arga investerare vill veta.
Före detta vd:n Samuel Israel erkände sig skyldig till bedrägeri.
Han sa att han visste att det som han hade gjort hos Bayou hade varit fel.
På sensommaren 2005 skakades Wall Street
när en hedgefondförvaltare som hade levt ett utsvävande liv blev avslöjad.
Det avslöjades att han hade drivit ett Ponzibedrägeri.
Det skickade chockvågor genom hela hedgefondvärlden.
På Madoffs investeringsrådgivningsbyrå började inflödet av pengar mattas av
och utflödet öka, och snart hade Bernie riktiga likviditetsproblem.
Han hade bara 13 miljoner dollar kvar i sitt konto hos JP Morgan,
det konto där Ponzipengarna fanns.
Han hade redan uttagsanvisningar på över 100 miljoner dollar.
Han bad om hjälp av sina största klienter, främst Jeffry Picower,
som lånade ut 125 miljoner dollar i grevens tid.
Bernie blev helt beroende av Picower,
för när han fick likviditetsproblem och Ponzibedrägeriet hotade att avslöjas,
så lade Jeff Picower in pengar så att affärerna kan fortsätta.
Och han hade Sonja Kohn…
Hon är en dynamisk finansiär från Österrike, Wiens Grande dame,
som svassar in på Bernies kontor, underhåller alla med sin pipiga röst
och har med sig en flod av kontanter.
Vissa kallar henne en kvinnlig version av Bernie Madoff.
Hon inte bara drog in mycket pengar åt honom,
hon var också märkligt lik Bernie Madoff. De hade kunnat vara syskon.
Jag träffade henne många gånger. Hon var väldigt trevlig.
Hon var en typisk mormor.
Hon hade alltid på sig en sak som stod ut. En gång hade hon på sig en pälsväst.
"Var fan kom den från?"
Hon gick in på hans kontor, där han väntade.
De stängde alltid dörren. Han gjorde inte det med alla.
De pratade, men jag visste inte om vad.
Hon hade ett nätverk av matarfonder över hela Europa.
Den viktigaste fonden hette Herald Fund.
Man skulle kunna säga att utan Herald Fund hade Bernie blivit avslöjad det året.
De pengar som Sonja Kohn tog in bara i den enda fonden
hjälpte honom ur krisen och tillbaka på stadig mark.
De påbörjade ett samarbete som skulle bli värt miljoner,
och i slutändan miljarder dollar, för Bernie Madoff,
och Sonja Kohn tog en rejäl andel åt sig själv.
Hon skapade en firma som hon kallade Bank Medici.
Det låter som en ärofull och gammal institution.
Den hade funnits i en kvart.
GLOBALISERINGEN GÅR VIDARE
Men på grund av världens utveckling vid den tiden, den ökande globaliseringen
och främst europeiska bankers önskan att bli större,
så att de kunde konkurrera på en global marknad…
…så fick plötsligt lilla Bank Medici en investering från stora Bank Austria.
Sen blir Bank Austria uppköpt
av det ännu större italienska bankkonglomeratet Unicredit.
Utan att ha gjort nånting själv
befann hon sig plötsligt mitt ibland de europeiska storbankerna.
Genom att åka snålskjuts på de här institutionerna
kunde Bernies fingrar nå människors fickor
över hela världen.
Så vitt jag vet hade inget Ponzibedrägeri kunnat göra det förut.
Tusentals människor sysslade med att sälja produkten…
…till myriader klienter i massvis med olika länder.
I USA hade vi bara 79 matarfonder. I Europa var det över 200.
Alla de stora franska, tyska, schweiziska och brittiska bankerna
sålde Madoff med strykande åtgång.
Tyvärr, när nånting blir så stort, när det gäller så många miljarder,
vill ingen tro att kejsaren är naken.
De som gav honom pengarna ställde inga frågor, eller hur?
De tyckte om det de fick varje månad.
Det blev som en gyllene handboja.
Hedgefondförvaltare ville inte utmana Bernie
när det gällde bristen på transparens, eller bristen på kundkännedom
eller nån av de saker som i vanliga fall hade varit stora varningsflaggor.
Var är pengarna? Var är tillgångarna? Vem har dem? Är de på banken? Var är de?
Vem är revisor? Vem kontrollerar bokföringen?
Det skrämmer mig att ingen ställde de här frågorna.
Det sorgliga är att jag inte blir förvånad.
De har ett hundraprocentigt förvaltningsansvar inför sina klienter,
men hur många gånger har vi inte sett folk på Wall Street som borde ta ansvar,
men som i slutändan bara känner ansvar inför vem då?
Sig själva.
Jag träffade några av de största bankerna som berättade om sina besiktningssystem,
men alla sålde Madoff.
Det var vansinnigt att de kunde vara så blinda för ett uppenbart bedrägeri.
Harrys motiv för att gå till SEC var att hålla finansvärlden ren.
Han blev extremt fokuserad och siktade bara in sig på ett enda mål.
Det var därför vi fortsatte i fem år.
Det var som när man cyklade när man var barn
och en liten pekines kommer ut och skäller och biter tag i ens ankel,
men man fortsätter trampa och han bara åker runt.
Om man nånsin har varit med om det så är det Harry som är pekinesen.
Han biter tag och släpper aldrig.
Mitt mejl till Meaghan Cheung, chef för SEC:s New York-kontor,
måndagen 7 november 2005 klockan 13.49.
Ämnet var: "Världens största hedgefond är ett bedrägeri."
Harry Markopolis kom in, 2005,
med ett långt dokument med nästan 30 varningsflaggor.
Det Harry visade var att den strategi som Bernie Madoff sa att han använde
helt enkelt inte kunde ge den hävdade avkastningen.
Han sa: "Titta på siffrorna och på vad han erbjuder.
Det är omöjligt att det handlar om så stora volymer."
De optioner som Bernie handlade med fanns bara på en börs.
Där fanns bara ungefär en och en halv miljard optioner varje månad.
Bernie behövde flera gånger så många. De fanns helt enkelt inte.
Det fanns ingen oberoende granskning inom Madoffs bolag,
vilket också var en varningsflagga.
Bernies bror var efterlevnadsansvarig, så allt hölls inom familjen.
Det var en uppenbar del av bedrägeriet. Det var skrattretande.
En av de uppenbara varningsflaggorna var bristen på motparter.
För varje transaktion finns en motpart.
Ingen kunde hitta motparterna för Madoffs transaktioner.
Om han gjorde transaktioner för 30, 40, 50 miljarder dollar, var var motparterna?
Och då, med tanke på alla bevis som Harry Markopolos hade lagt fram,
insåg SEC att de måste göra en fullständig utredning.
JANUARI 2006
PONZIBEDRÄGERIETS STORLEK: 48,6 MILJARDER
Till skillnad från utredningen 2005, skulle de titta på hans hedgefondklienter.
De skulle titta på de klienter som han sa att han handlade åt och se vad de hittade.
De började knacka på hos folk som har gjort affärer med Bernie i åratal.
De ringde matarfonden Fairfield Greenwich.
Bernie Madoff fick veta det.
Sen ägde ett telefonsamtal rum
mellan Bernie Madoff och Fairfields efterlevnadsansvarige,
där Bernie i princip sa till honom vad han skulle säga när SEC ringer.
Först och främst har det här samtalet aldrig ägt rum, okej?
Så klart.
Okej. Det SEC gör när de ställer frågor är att försöka få tag på information.
Ju mindre du vet om hur vi jobbar och så, desto bättre är det för dig.
Säg så här: "Madoff har jobbat i 45 år. Han är en välkänd aktiemäklare.
Vi förutsätter att han sköter allting som han ska."
SEC trodde att den efterlevnadsansvarige hade fått veta vad han skulle säga,
men det påverkade inte hur de fortsatte med utredningen.
För Bernie Madoff har det nått gränsen. Det här skulle kunna bli väldigt obekvämt.
Vad gjorde han då?
Han ringde SEC och sa att han ville komma och prata med dem.
Och det gjorde han. Ensam.
Utan en hord med advokater. Utan en enda anställd.
Utan ens nån som bär hans portfölj. Otänkbart på Wall Street.
Han marscherade in på SEC:s kontor i New York…
…och sa: "Fråga vad som helst. Ställ era frågor. Vad ville ni veta?"
De pressade honom.
"Var har du köpt de här optionerna som ingår i din strategi?"
Han skrev ner en lista med banker.
De sa: "Och dessutom skulle vi vilja granska ditt konto hos DTC."
Varje gång en transaktion sker dokumenteras det
hos en oberoende enhet som heter DTC.
Det är ett sätt för myndigheter och andra
att kontrollera om transaktionerna faktiskt har skett.
De sa: "Vi behöver ditt kontonummer så att vi kan granska det."
Han skrev ner det.
Den fredagseftermiddagen visste han att om de ringde nån av de bankerna
och frågade om de hade sålt optioner till honom,
eller om de skulle kontrollera kontot hos DTC
och förvänta sig att hitta miljarder i tillgångar, men som inte finns där…
Då är allt över.
Jag vet inte vad Bernie tänkte,
men han gav dem papperslappen och gick ut…
Han tillbringade helgen med att undra när yxhugget skulle komma.
Det blev måndag, tisdag, onsdag…
Yxhugget kom aldrig.
De ställde frågan, de fick informationen, de fick kontonumret, men de ringde aldrig.
Det är otroligt, och jag har aldrig fått ett tillfredsställande svar på varför
av dem som vi förhörde under ed angående just den här frågan.
De glömde… De missade det… Men det stämmer helt enkelt inte.
SEC har flera gånger om utrett, undersökt, granskat
och analyserat Bernie Madoffs företag,
men utan att nånsin utföra en kompetent utredning,
och utan att nånsin avslöja det uppenbara bedrägeriet.
Deras slutsats var att de hade fått felaktig information om investeringsbyrån.
Harry skrev en uppsats till SEC med 29 varningsflaggor.
Det var inte antydningar. Allt fanns där, punkt efter punkt, men de struntade i det.
Jag gav dem det på silverfat, men de missade Ponzibedrägeriet.
Det tragiska är att de vidtog åtgärder mot Madoff.
På sommaren 2006 fick de honom att registrera sig som investeringsrådgivare.
Han använde det som marknadsföring för kommande offer.
Han sa: "SEC var här, och de sa att allt var i sin ordning."
Investerarna tänkte att allt var grönt.
"Vi investerar mer hos Madoff. Han är okej."
Tyvärr, mellan 2006 och när allt kollapsade 2008…
BEDRÄGERIETS STORLEK: 69 MILJARDER
…så kom det in miljarder dollar under de här sista åren.
Det var under den stora bostadsbubblan.
Det var de gyllene åren 2006, 2007 och tidigt 2008,
när man kunde tjäna pengar på att andas.
Det var en fantastisk tid…
…och Madoff tjänade på det.
Om bedrägeriet hade stoppats 2006
hade investerarna sluppit miljarder dollar i förluster.
Men det gjorde de inte. Det fick fortsätta tills det slutligen gick omkull.
Inget vi gjorde stoppade Madoff, inget som myndigheterna gjorde.
Han kraschade i den stora kraschen 2008.
Chockvågor sveper över marknaden…
Dow gick ner 778 poäng, vilket är den värsta…
Den känslan av panik och rädsla blev dominerande på Wall Street.
Det här skakar Wall Street i grunden.
Det är en fullständig kris…
Det började flöda in uttagsanvisningar.
De blev fler och fler, tills det till slut var som en lavin.
USA:s ekonomi befinner sig i en unik kris…
Det är uppenbart att Bernies pengar håller på att ta slut.
SONJA KOHN FÖRNEKAR ALLA BROTT I ANKNYTNING TILL BERNIE MADOFF
OCH HÄVDAR ATT HON OCKSÅ VAR ETT OFFER
2013 FANN EN BRITTISK DOMSTOL
ATT "KOHNS ÄRLIGHET OCH INTEGRITET HAR BEVISATS"
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu