‫- ארבעה עשר באפריל, 2021 -‬
‫חבר'ה, כדאי לציין שסוכנות הידיעות‬ ‫פרסמה לפני כמה רגעים,‬
‫שברני מיידוף,‬
‫אדריכל הונאת הפונזי‬ ‫הגדולה ביותר בתולדות אמריקה,‬
‫נפטר היום בכלא. הוא היה בן 82.‬
‫למיטב הבנתי, כשברני נפטר, גופתו נשרפה.‬
‫היהדות מתנגדת לשרפת גופות.‬
‫אנחנו מאמינים שהגוף שלנו לא שייך לנו.‬
‫הוא שייך לאלוהים שנתן לנו אותו,‬
‫אז עלינו להחזיר אותו.‬
‫"כי עפר אתה ואל עפר תשוב."‬
‫אבל התפנית האמיתית בסיפור היא‬
‫ששרידיו של האיש עדיין קיימים,‬
‫ומונחים בקופסה כלשהי על מדף במשרד עו"ד,‬
‫כי המשפחה מסרבת לקבל את האפר.‬
‫אני מניחה שאני מבינה את זה, אבל זה כואב.‬
‫בטח היו איתו תקופות טובות.‬
‫הם כל כך כועסים עליו,‬ ‫שהכעס הזה יישאר לנצח.‬
‫כולם זוכים לקבורה, אפילו רוצחים.‬
‫קוברים אותם.‬
‫זה מה שהיה צריך לקרות איתו,‬ ‫רע ככל שהוא בעיניי.‬
‫והיה.‬
‫בני המשפחה לא רוצים‬ ‫להיות מקושרים אליו בשום צורה.‬
‫מי רוצה להיות מקושר‬ ‫לאפרה של מפלצת אכזרית כזאת,‬
‫של אדם שלא היו לו נקיפות מצפון‬ ‫כשהוא הרס חיים של אנשים?‬
‫- מיידוף: המפלצת מוול סטריט -‬
‫עד שנת 2007,‬
‫ברני מיידוף ודאי הביט בשנתיים שחלפו ואמר,‬
‫"מעולם לא חשבתי שאצליח, אבל הצלחתי."‬
‫בעזרת הקרנות המזינות, בעזרת החוקרים‬ ‫הכושלים של הוועדה לניירות ערך,‬
‫הוא הצליח להגיע ל-2007 עם קרן חשאית שמנה.‬
‫הוא טס בקביעות במטוס הפרטי שלו‬ ‫לביתו בדרום צרפת,‬
‫שסירת שעשועים חדשה חיכתה לו שם.‬
‫הוא חי בגדול,‬
‫אבל ברני ורות' מיידוף לא היו היחידים‬
‫שנהנו משנה של פזרנות יוצאת דופן.‬
‫בניו יורק, מיידוף וידא‬
‫שעובדיו הנאמנים בקומה ה-17‬ ‫יקבלו את חלקם בעושר הזה.‬
‫הוא הכפיל את שכרו של פרנק דיפסקאלי‬ ‫משני מיליון לארבעה מיליון דולר.‬
‫פרנק קנה סירת דיג חדשה,‬ ‫כל מה שהוא חלם שיהיה לו.‬
‫אנט בונג'ורנו קיבלה העלאה משמעותית,‬
‫ולאורך אותה שנה, המותרות הלכו והתווספו.‬
‫תחושת השפע הזאת, להגיע סוף סוף‬
‫לפסגת ההצלחה בוול סטריט.‬
‫הרעיון הבסיסי בוול סטריט,‬
‫שהמאסדרים שוכחים לפעמים, כמו גם האקדמאים,‬
‫הוא שמדובר במוסד למטרות רווח.‬
‫כשאדם אחד מרוויח, אדם אחר מפסיד.‬
‫ב-2008, לפתע פתאום,‬
‫הכלכלה העולמית עמדה על סף קריסה.‬
‫- וול סטריט -‬
‫שוק הדיור עושה כותרות הלילה,‬
‫ועכשיו יש ראיות נוספות‬
‫למצב החמור שנוצר במדינה.‬
‫סוכני המשכנתאות מכרו בתים‬ ‫על בסיס הלוואות שלא נבדקו,‬
‫כלומר, ללא תיעוד של הכנסה,‬
‫והן ניתנו לאנשים שלא יכלו להרשות זאת לעצמם‬ ‫ושלא הבינו את המשכנתאות.‬
‫ואז הבנקים להשקעות לקחו‬ ‫את ההלוואות הגרועות האלו,‬
‫שהיה ברור להם שייכשלו,‬
‫ארזו אותן כניירות ערך,‬
‫קיבלו את הדירוג הגבוה ביותר‬ ‫מסוכנויות דירוג האשראי בוול סטריט,‬
‫ומכרו אותן למשקיעים בוול סטריט.‬
‫ואז, בום, כל העסק צנח.‬
‫מאות אלפי בעלי בתים‬ ‫משתמטים מהחזרי ההלוואות שלהם.‬
‫נדמה היה שהעולם כולו נופל.‬
‫כל הבנקים התפרקו לחתיכות.‬
‫ב"ליהמן ברדרס" נקלעו לסחרור‬ ‫בגלל הלוואות הנדל"ן הגרועות האלו.‬
‫"ליהמן ברדרס" הגישו בקשה לפשיטת רגל.‬ ‫"מריל לינץ'", איי-איי-ג'י היו על הסף.‬
‫"מורגן סטנלי" ו"גולדמן זאקס" נזקקו לסיוע.‬
‫אנחנו מדברים על בנקים להשקעות,‬
‫על אנשי הכספים החכמים ביותר בוול סטריט.‬
‫איך הם טעו כל כך הרבה זמן?‬
‫ברני ורות' היו בדרום צרפת,‬
‫אבל ברני לא יכול היה להתנתק ממה שקרה בבית.‬
‫שוק המניות צנח בפתאומיות.‬
‫אנחנו ניצבים מול אפשרות של קריסה עולמית.‬
‫אז זאת הייתה הסביבה שברני מצא את עצמו בה‬
‫כשהוא ורות' שבו הביתה‬ ‫במטוס הפרטי בפעם האחרונה,‬
‫והגיעו לניו יורק.‬
‫בשלב הזה, כל מה שעניין את כולם‬ ‫היה למשוך את כספם במהירות.‬
‫למי הם יכולים לפנות?‬
‫הם יכולים לפנות לברני מיידוף, וכך הם עשו.‬
‫פניות טלפוניות הגיעו מפרנקפורט, מלונדון,‬
‫ממדריד, מוינה, מאבו דאבי.‬
‫"רוצים את כספנו בחזרה."‬
‫ואז החל זרם של דרישות משיכה,‬
‫שהתרחב לנהר,‬
‫וממנו למפולת גדולה.‬
‫בספטמבר-אוקטובר,‬
‫הברגים החלו להתהדק.‬
‫ברני עשה שמיניות באוויר ככל יכולתו.‬
‫הוא הטריד, הוא איים,‬ ‫הוא שידל רבים מהלקוחות הוותיקים שלו‬
‫להפסיק למשוך כסף ולהתחיל להפקיד כסף.‬
‫הוא התקשר למשקיע העיקרי שלו,‬ ‫"פיירפילד גריניץ'",‬
‫שג'פרי טאקר וולטר נואל ניהלו, ואמר,‬
‫"זה עיתוי מצוין לקנות. לא."‬
‫אחר כך הוא התקשר לסוניה קוהן מבנק מדיצ'י‬
‫עם אותה בקשה.‬
‫גם היא לא נגסה בפיתיון.‬
‫עד השניים בדצמבר,‬ ‫הכתובת על הקיר הייתה ברורה.‬
‫ברני מצא את עצמו מול דרישות משיכה‬ ‫בשווי של כ-1.5 מיליארד דולר.‬
‫ובחשבון הבנק שלו היו לו‬ ‫רק כ-300 מיליון דולר.‬
‫אם הוא יכתוב המחאות‬ ‫ללקוחות שרוצים למשוך את כספם,‬
‫ההמחאות יחזרו.‬
‫אבל לא יכולתי להמשיך כך, מן הסתם,‬
‫בגלל טבעה‬
‫של הונאת הפונזי.‬
‫אז ידעתי שהמשחק נגמר.‬
‫בשלב הזה,‬
‫הוא ופרנק דיפסקאלי ניהלו שיחה בנוגע לשאלה,‬
‫איך ממשיכים מכאן?‬
‫ברני הבהיר לפרנק‬
‫שהם שקועים עמוק מדי ואין שום סיכוי להיחלץ.‬
‫פרנק הבין מיד‬ ‫שהוא יישלח לכלא לתקופה ארוכה,‬
‫ופרנק פשוט התחרפן.‬
‫דיפסקאלי יטען בהמשך‬
‫שזה היה הרגע שבו הוא הבין שלברני לא היו‬
‫נכסים במקומות אחרים‬
‫שיאפשרו לחלץ את כולם.‬
‫שזה היה הרגע שבו הוא הבין שמדובר בהונאה.‬
‫ברני אמר לפרנק שבנוגע לכסף שנותר,‬
‫הוא רוצה לשלוח המחאות‬ ‫לכמה מהמשקיעים הגדולים והוותיקים שלו,‬
‫לכמה מהעובדים הנאמנים,‬
‫ולבני המשפחה המורחבת‬
‫שבטחו בו בכספם ושעומדים לאבד הכול.‬
‫אחרי הכול, ההונאה נחשפה עכשיו.‬ ‫ההונאה הסתיימה.‬
‫בזמן שפרנק דיפסקאלי כתב את ההמחאות‬
‫שברני תכנן להשתמש בהן‬ ‫כדי לחלק את כספי הקרן החשאית האחרונה שלו,‬
‫הוא הציג זאת בפני בניו‬ ‫כבונוסים מוקדמים לעובדים.‬
‫זה הטריד מאוד את מארק ואנדרו.‬
‫לא נראה להם הגיוני‬
‫לחלק המחאות בונוס לאור המצב בשוק.‬
‫אז בבוקר העשרה בדצמבר, 2008,‬ ‫ישבתי ליד השולחן שלי,‬
‫והמצב לא היה טוב במשך שבועות כבר.‬
‫ברני התנהג מוזר מאוד,‬ ‫והשתדלתי לא להפריע לו.‬
‫הרגשתי שמצבו שביר.‬
‫וראיתי את פיטר יושב שם,‬
‫ואני זוכרת שמארק ואנדי נכנסו למשרד שלו.‬
‫בדרך כלל, הם היו בודקים איתי ושואלים,‬
‫"מה אבא שלי עושה? מה קורה במשרד?"‬
‫זה לא קרה הפעם.‬ ‫הם חלפו על פניי ונכנסו למשרד.‬
‫מארק ואנדרו ניסו לשנות את דעתו‬ ‫בנוגע לחלוקת ההמחאות האלו.‬
‫הם אמרו, "אבא, איך אתה יודע‬ ‫מה יקרה בהמשך השנה?‬
‫"יהיה בטוח יותר להחזיק בכסף הזה‬
‫"עד שנראה איך השנה תסתיים, לא?"‬
‫אחרי כמה ניסיונות לטעון כנגד,‬
‫ברני איבד את קור רוחו.‬
‫נכנסתי למשרד של ברני כדי לתת לו את הדואר.‬
‫היה ברור שהבהלתי אותם,‬
‫וכולם נעמדו מיד ונעצו בי מבט.‬
‫זמן קצר לאחר מכן,‬
‫מארק ואנדי עזרו לברני ללבוש את מעילו,‬
‫וליוו אותו החוצה.‬
‫ברני מעולם לא הלך לשום מקום‬ ‫בלי להגיד לי לאן הוא הולך,‬
‫והוא פשוט חלף על פניי.‬
‫הוא לא הביט לעברי.‬
‫מארק ניגש לשולחן שלי, רכן לעברי ולחש,‬
‫"אנחנו יוצאים לקניות לקראת חג המולד."‬
‫לא ראיתי את ברני שוב מאז.‬
‫מארק ואנדרו החזירו אותו לפנטהאוז במידטאון.‬
‫רות' הייתה שם,‬
‫וזאת הייתה הפעם הראשונה שברני התוודה.‬
‫מצבי הנפשי לא אפשר לי להמשיך בזה.‬
‫אז כמעט חשתי הקלה כשאמרתי, "זהו זה.‬
‫"אני לא יכול להמשיך בהצגה הזאת יותר."‬
‫וזה מה שגרם לי להודות בפני משפחתי‬
‫שביצעתי את ההונאה הזאת.‬
‫- עשרים בדצמבר, 2016 -‬
‫ברני המשיך להסביר באיזה קנה מידה מדובר.‬
‫מיליארדי דולרים.‬
‫ושנותרו ברשותו רק 300 מיליון דולר‬ ‫שהוא מנסה לחלק.‬
‫אנדרו החליק, התיישב על הרצפה ופרץ בבכי.‬
‫ברגע שהוא שמע שכל העסק נחרב,‬
‫שאין כסף,‬
‫מארק היה פשוט הרוס.‬
‫רות' הצליחה לבסוף לדבר, והיא אמרה,‬
‫"מהי הונאת פונזי?"‬
‫זה בטח היה אחד מאותם רגעים‬ ‫שבהם העולם כולו מתהפך‬
‫וכל מה שחשבת שהיה אמיתי קודם כבר לא אמיתי.‬
‫הבנים של מיידוף קמו ועזבו.‬
‫לפני שהם הגיעו למבואה,‬ ‫הם החליטו שעליהם להתייעץ עם עורך דין.‬
‫החותן של מארק היה עורך דין ידוע במנהטן.‬
‫הם קבעו איתו פגישה בדירה שלו.‬
‫מארק ואנדרו סיפרו לו מה אביהם אמר,‬
‫ועורך הדין שלהם הבהיר,‬
‫"זוהי הונאה בעיצומה.‬
‫"אבא שלכם כותב המחאות‬
‫"כדי לחלק את מה שבקרוב יכונה רווחי הונאה,‬
‫"ואם לא תדווחו על זה,‬
‫"תיחשבו מסייעים לפשע המתמשך הזה."‬
‫היה עליהם להסגיר את אביהם.‬
‫- אחד עשר בדצמבר, 2008 -‬
‫סוכני האף-בי-איי הגיעו‬ ‫לדירת מיידוף מוקדם בבוקר.‬
‫ברני היה בחלוק הרחצה שלו.‬
‫"אתה יודע למה באנו?"‬
‫"כן."‬
‫הם שאלו אותו, "יש לך הסבר תמים?"‬
‫וברני אמר, "לא".‬
‫הוא אמר להם, "זו הונאת פונזי".‬
‫שהוא סיפר לבניו את האמת.‬
‫אחד הסוכנים התקשר למשרד‬ ‫ועדכן בזריזות בנוגע למצב,‬
‫ואמרו לו, "תעצור אותו."‬
‫אז הם הסבירו לברני‬ ‫איך עליו להתלבש לקראת המעצר.‬
‫בלי שרוכים, בלי חגורות, בלי עניבה.‬
‫הוא הסיר את טבעת הנישואין ואת השעון שלו.‬
‫ברני נלקח לבניין האף-בי-איי‬ ‫בפולי סקוור במרכז העיר,‬
‫והוכנס למערכת כמו כל פושע אחר.‬
‫ואז הוא התקשר לאייק סורקין.‬
‫"הלו?"‬
‫"אייק, זה ברני.‬ ‫אני אזוק לכיסא במטה האף-בי-איי.‬
‫"אני זקוק לעזרתך."‬
‫אמרתי מיד למיידוף,‬ ‫"אם אתה מדבר, תפסיק לדבר."‬
‫לא ידעתי זאת אז,‬
‫אבל במשך שעתיים, הוא סיפר לאף-בי-איי‬ ‫כל מה שהוא ידע לפני שהוא התקשר אליי,‬
‫והוא אמר להם שהוא היחיד שמעורב בזה.‬
‫חשבתי ש"למען האמת, הוא בצרה צרורה.‬
‫"הממשל לא יעלים מזה עין."‬
‫אבל נקבעה ערבות של עשרה מיליון דולר,‬
‫אז ברני חזר לדירה, ואז הכול התפוצץ.‬
‫מהומת אלוהים פרצה.‬
‫אם אתם ליד שולחן המסחר,‬ ‫הפסיקו לרגע את עבודתכם‬
‫לפני שתסדרו את השולחן ותסיימו להיום.‬
‫ברני מיידוף נעצר.‬
‫הרשויות הפדרליות קוראות לזה‬ ‫אחת מהונאות הפונזי הגדולות בוול סטריט.‬
‫במשטרה אומרים שהאיש מאחורי זה‬ ‫היה אחד הנערצים ביותר בוול סטריט.‬
‫ברנרד מיידוף, היו"ר לשעבר של בורסת נאסד"ק.‬
‫הטלפון שלי צלצל, וזה היה הארי.‬ ‫הוא צרח בכל כוחו,‬
‫"מיידוף הודה. צדקנו."‬
‫אמרתי, "רגע, הארי",‬
‫והנחתי את הטלפון, והטחתי את אגרופיי בזעם.‬
‫הרגשתי מלוכלכת ומחוללת.‬
‫"איך זה יכול להיות? איך יכול להיות‬ ‫שטעיתי ככה בנוגע לאופיו של מישהו?"‬
‫כל מה שחשבתי על האיש הזה, ברני,‬ ‫היה שגוי לגמרי.‬
‫זו תחושה של בגידה.‬
‫אחרי המעצר של ברני, השתרר כאוס מוחלט.‬
‫סוכני האף-בי-איי הגיעו,‬ ‫אנשי הוועדה לניירות ערך הגיעו.‬
‫היו אנשים שהסתלקו.‬
‫לא ידעתי מה לעשות,‬ ‫אבל ידעתי שעלינו לענות לטלפונים.‬
‫אדון אחד התקשר.‬
‫הייתה בינינו מערכת יחסים טובה,‬ ‫ותמיד שוחחנו קצת, והוא אמר,‬
‫"אלנור,‬
‫ידעת?"‬
‫זה היה כאילו מישהו הכה אותי בחזה,‬
‫כי לא עלה בדעתי אפילו‬ ‫שאנשים יחשבו שאני מעורבת.‬
‫זה היה כמו מכה נוספת.‬ ‫חשבתי, "אלוהים אדירים".‬
‫ואמרתי, "לא, לא ידעתי".‬
‫פיט עמד שם, וניתקתי את הטלפון, ואמרתי,‬
‫"מה אני אמורה לעשות?‬
‫"מה קורה…? מה אני אמורה לעשות?"‬
‫פיטר פשוט התרחק ממני.‬
‫וחשבתי לעצמי, "את לבד".‬
‫אנשים התקשרו מהמבואה‬
‫ודרשו שמישהו ירד לדבר איתם.‬
‫הייתי יורדת לקבלה,‬ ‫וגייסתי כמה גברות נוספות,‬
‫והיינו יורדות ל-20 דקות כל פעם‬
‫כי זה היה קשה מדי. זה היה מחליא.‬
‫אנשים פחדו. אפשר היה לשמוע זאת בקולם.‬ ‫הם פחדו.‬
‫לרוב, כל חקירה, סמים, פשע מאורגן,‬
‫נפתחת באלו שמעורבים ברמה הכי נמוכה,‬
‫ומשם מטפסים בסולם הארגון.‬
‫במקרה הזה, האיש הבכיר היה בידינו‬ ‫וידענו רק שהרבה מאוד כסף נעלם.‬
‫כל העובדים קובצו בקומה ה-19,‬
‫ואי אפשר היה לדעת מי מהם שותף לעבירה,‬
‫מי משתף פעולה פוטנציאלי,‬
‫או אדם שאין לו שום קשר לזה.‬
‫היה עלינו להתחיל איפשהו, אז…‬
‫התחלנו לתשאל את כל העובדים.‬
‫סוכני האף-בי-איי תשאלו את העובדים‬ ‫וגילו שיש קומה שלמה נוספת.‬
‫ואחרי שהם הובלו לקומה ה-17,‬
‫אפשרו להם להיכנס באמצעות כרטיס מפתח.‬
‫נכנסנו פנימה, וחשבנו,‬
‫"אלוהים אדירים."‬
‫היו שם חדרים מלאים בקופסאות,‬
‫ניירות ומסמכים בכל פינה.‬
‫והבנתי שאם נתחיל להוציא את הראיות האלו,‬
‫נאבד הרבה מההקשר.‬
‫אז הכרזתי שהקומה ה-17 היא זירת פשע,‬
‫והחקירה נפתחה שם באותו רגע.‬
‫אם מדברים על מחט בערימת שחת.‬
‫איך מבינים את כל זה?‬
‫המפתח הוא מקור, מודיע או עד שמשתף פעולה‬
‫שיכולים ללוות ולהסביר.‬
‫פרנק דיפסקאלי היה האיש.‬
‫הוא ידע שהוא חשוף מאוד לתביעה פלילית.‬
‫הייתה לו משפחה שהוא אהב מאוד.‬
‫היה עליו לחשוב מה ביכולתו לעשות למען עצמו.‬
‫ופרנק סיפק לנו את מפת הדרכים‬
‫שאפשרה לנו להבין איך ההונאה פעלה.‬
‫היה מדהים למדי לצפות בזה.‬
‫מעולם לא היו השקעות באמת.‬
‫לא היו עסקאות.‬
‫בהונאות פונזי אחרות,‬ ‫אנשים סחרו במניות והפסידו.‬
‫כלומר, הם היו סוחרים גרועים,‬ ‫ותמיד ניסו להשלים פערים.‬
‫מעולם לא נתקלתי במקרה‬
‫שלא היו בו השקעות בכלל.‬
‫מר מיידוף, מה תגיד לכל האנשים שהפסידו כסף?‬
‫מיידוף שב הביתה לדחיפות והידחקויות‬
‫אחרי הופעה קצרה‬ ‫בבית המשפט הפדרלי במנהטן ביום רביעי.‬
‫עמדתי מאחורי כל מצלמות הטלוויזיה והכתבים.‬
‫אל תיגעו בי.‬
‫יש סצנה ידועה שהוא דוחף בה מצלמת טלוויזיה,‬
‫וזה קרה על בסיס יום יומי.‬
‫מר מיידוף, מה תגיד לכל האנשים שהפסידו כסף?‬
‫מה תגיד להם?‬
‫ההונאה של ברני מיידוף הייתה כמו שרפה אדירה‬
‫בעולם העיתונות העסקית.‬
‫החדשות לא פסקו לזרום.‬
‫זה היה מקיר לקיר,‬
‫כי זה ייצג משהו גדול הרבה יותר‬ ‫מהאיש היחיד הזה.‬
‫כשחושבים על המשבר הפיננסי,‬
‫זה היה הרגע שבו כולם איבדו את ביתם,‬
‫שאיבדו את הפנסיה שלהם.‬
‫שיעור האבטלה הרקיע שחקים.‬
‫אנשים רצו להפנות אצבע מאשימה,‬ ‫אבל מדובר במוסדות גדולים,‬
‫בבניינים, מבחינת אנשים רבים.‬
‫ואז, לפתע, ברני מיידוף נכנס לתמונה,‬
‫והוא נהפך לחזות של המשבר הזה,‬
‫הוא נהפך לפנים של המשבר הפיננסי.‬
‫כל השנאה, כל הארס, כל הכעס‬
‫שהתמקד בוול סטריט, בכל דבר,‬
‫הם היו יכולים להפנות אליו עכשיו.‬
‫ואנשים רצו לדעת, איך מיידוף שוחרר בערבות?‬
‫איך זה שהוא גר בפנטהאוז,‬
‫שלא כמו אדם אחר בעל פחות מזל,‬
‫שאין לו אמצעים כספיים,‬
‫ושמוחזק ללא ערבות ברייקרז איילנד.‬
‫זה פשוט נראה לא בסדר.‬
‫בהתחלה שמענו על ברני מיידוף.‬
‫אחר כך שמענו על חלק מהמשקיעים.‬
‫הבמאי סטיבן ספילברג,‬ ‫בעלי ה"מטס" פרד וילפון…‬
‫השמות הידועים ברשימת המשקיעים שלו‬ ‫היו אלו שנחשפו ראשונים.‬
‫אלי ויזל, זוכה פרס נובל לשלום וניצול שואה…‬
‫ברגע הראשון…‬
‫חשתי מעין…‬
‫עירום רוחני, נפשי, לא גופני.‬
‫חשתי שהכול נלקח.‬
‫נדרשו עוד כמה ימים,‬ ‫שבועות בכמה מקרים, לאסוף‬
‫את הסוהרים הגמלאים,‬
‫את המורים הגמלאים,‬ ‫את רופאי השיניים הגמלאים.‬
‫- איך נהרסנו -‬
‫אלו היו אנשים אמיתיים,‬
‫ואפשר היה לראות אותם, והכרת אותם,‬ ‫והפנים שלהם היו גלויות.‬
‫אני חושב שהסיפור‬ ‫נהפך פתאום לאנושי, לאמיתי.‬
‫כשאבי נפטר, אחי הצעיר אמר,‬
‫"כל הכסף של אבא הושקע אצל מיידוף.‬ ‫מוטב להשאיר אותו כך."‬
‫אני החלטתי לצאת, כי אמרתי,‬
‫"אלוהים, יש שם כסף.‬
‫"אני יכולה למשוך אותו.‬ ‫אני יכולה לחיות מהכסף הזה."‬
‫עברתי לפלורידה, והשתמשתי בכסף שלי,‬
‫בכסף שאני חסכתי כדי לקנות את הבית,‬
‫וחשבתי, "זה יהיה נהדר כי אקבל את החלק שלי,‬
‫"שיכסה את הסכום ששילמתי בתמורה לבית,‬
‫"ואז יהיה לי כסף לשנות הפרישה שלי.‬
‫"זה יהיה המקום האחרון שאגור בו",‬
‫והייתי מרוצה מאוד.‬
‫גרתי בבית ארבעה חודשים בלבד כשאחי התקשר,‬
‫"ברני מיידוף נעצר באשמת הונאה."‬
‫וזה היה הלם.‬
‫לעתים קרובות חשבתי,‬ ‫"מה היה קורה לו אבי היה בחיים,‬
‫והיה שומע את החדשות?"‬
‫אני חושב שזה היה הורג אותו,‬
‫מהר יותר מהסרטן אפילו.‬
‫אבי היה מושקע אצל מיידוף‬ ‫מתחילת שנות ה-80 לפחות.‬
‫בכל החשבונות יחד,‬ ‫היו לנו 30 מיליון דולר בערך,‬
‫ואז הכסף שהיה אצל מיידוף השמיע "פוף!"‬
‫פשוט כך. איננו.‬
‫שלושים מיליון דולר בכסף של "מונופול".‬
‫הרגשתי טיפש על שהונו אותי, וכך הייתי.‬
‫בנוסף, במשפחה שלי אמרו,‬
‫"טוב, לריץ' יש ניסיון בוול סטריט,‬
‫"אז הוא מבין מה קורה."‬
‫והייתי אמור להיות חכם יותר, לא?‬
‫אז זה בהחלט היה משהו‬ ‫שהשפיע עליי באופן אישי.‬
‫כשרק ששמעתי על מה שקרה‬ ‫והבנתי שלא אקבל כסף,‬
‫הייתי נסערת מאוד. פחדתי.‬
‫מה אעשה? אני לא יכולה לחפש עבודה.‬
‫הייתי כבר באמצע שנות השבעים שלי.‬
‫אבל הרגשתי נורא בשביל אבי,‬ ‫למרות שהוא נפטר.‬
‫אמי השתמשה בביטוי,‬
‫"מה יגידו השכנים."‬
‫כלומר, שהשכנים יגלו שקיבלת החלטה גרועה.‬
‫זה מביש.‬
‫הצליחו לשטות בו.‬
‫וזה הכעיס אותי מאוד.‬
‫אשתי ואני קיבלנו החלטות כלכליות מסוימות.‬
‫יש לנו בן בעל צרכים מיוחדים,‬
‫ואמרנו, "אנחנו לא זקוקים לביטוח חיים,‬
‫"כי אנחנו מושקעים אצל מיידוף,‬
‫"ויש לנו חיסכון‬ ‫שבסופו של דבר ישמש לטיפול בו."‬
‫זה הלך לעזאזל.‬
‫המשימה שלי הייתה לנסות‬ ‫להשאיר את אמי בביתה,‬
‫בבית שאבי בנה בפאלם ביץ'.‬
‫אבל ידעתי שבסופו של דבר,‬ ‫הבית, שהיה הנכס הכי גדול שלנו,‬
‫יצטרך להימכר.‬
‫אימא שלי הייתה הרוסה מזה.‬
‫אבל לא צריך לרחם עליי.‬
‫אנשים רבים איבדו כל מה שהיה להם.‬
‫עבירת צווארון לבן‬ ‫שונה מעבירת צווארון כחול.‬
‫בעבירת צווארון כחול,‬ ‫מוצאים גופות ואז מתחילים לחקור.‬
‫בעבירת צווארון לבן, הגופות מופיעות אחר כך.‬
‫מנהל קרן השקעות צרפתי,‬
‫שהשקיע 1.5 מיליארד דולר‬ ‫מכספי הלקוחות שלו אצל ברני מיידוף,‬
‫נמצא מת במשרדו במנהטן היום,‬ ‫במה שנראה כהתאבדות.‬
‫רנה-תיירי דה לה וילושה.‬
‫זה דווח בכל החדשות.‬
‫תיירי התאבד.‬
‫זה קרה 11 יום אחרי שברני הסגיר את עצמו.‬
‫תיירי נעל את עצמו במשרד באותו לילה,‬
‫חתך את הוורידים ודימם לתוך פח אשפה‬
‫כדי לא להשאיר בלגן למנקה.‬
‫הוא בחר במוות,‬
‫כפתרון כואב,‬
‫כדי לכפר על חטאי המחדל שלו.‬
‫איזה בזבוז.‬
‫הוא היה איש של כבוד, ובגדו בו.‬
‫זה היה טראומטי עבורי באופן אישי.‬
‫בכיתי במשך שלושה ימים רצופים,‬
‫כי חשבתי להתקשר לתיירי.‬
‫ידעתי שהוא הפסיד הרבה באופן אישי.‬
‫ידעתי שהחברה שלו גמורה.‬
‫הלוואי שהייתי מתקשר.‬ ‫אולי יכולתי למנוע את זה.‬
‫- שניים עשר במרץ, 2009 -‬
‫במה שעשויה להיות הפעם האחרונה,‬
‫ברני מיידוף עזב הבוקר את הפנטהאוז שלו,‬ ‫ששווה שבעה מיליון דולרים, ‬
‫ועשה את דרכו לבית המשפט הפדרלי.‬
‫ברני החליט להודות באשמה‬ ‫כי הוא באמת היה אשם.‬
‫לא היה לו מה להרוויח ממשפט.‬
‫זה היה מאריך תהליך‬
‫שהעמיד את המשפחה שלו‬
‫תחת תשומת לב ציבורית מבזה ובלתי פוסקת.‬
‫הוא החליט, למעשה, "לגמור עם זה.‬
‫"אני חייב להיפטר מהמצלמות,‬
‫"אני צריך להגן על רות', על הבנים."‬
‫הם הציגו נגדו מגוון אישומים‬ ‫של הונאת ניירות ערך‬
‫והלבנת כספים,‬
‫וזה תהליך ארוך.‬
‫הוא נדרש לא רק להודות באשמה,‬ ‫אלא גם להסביר מה הוא עשה.‬
‫בסופו של דבר, פרקליטו ביקש‬ ‫להאריך את השחרור בערבות‬
‫עד שייקבע גזר דינו,‬ ‫מה שהיה אמור לקרות תוך כמה חודשים.‬
‫השופט סירב.‬
‫"הוא הודה באשמה, הוא עבריין שהודה,‬
‫"הוא ייכלא."‬
‫ומאותו רגע היה ברור‬ ‫שברני יישלח לכלא עוד באותו יום.‬
‫אפשר היה לשמוע סיכה נופלת בבית המשפט.‬
‫ואפשר היה לשמוע‬ ‫את נקישת האזיקים סביב פרקי ידיו.‬
‫הוא שהה בבית המעצר במנהטן‬
‫עד לקביעת גזר דינו.‬
‫בממשל רצו, התובע רצה‬
‫שאגיע איתם להסדר טיעון, ש…‬
‫- עשרים בדצמבר, 2016 -‬
‫שאסגור איתם עסקה כלשהי,‬
‫ואספק מידע לגבי מעורבים אחרים בהונאה.‬
‫כלומר, הדעה הרווחת הייתה‬ ‫שלא יכולתי לעשות זאת לבדי,‬
‫ושחייבים להיות מעורבים נוספים.‬
‫כשברני מיידוף אמר, "עשיתי הכול לבדי",‬
‫ידעתי שהוא מגן בעיקר על המשפחה שלו,‬
‫ועל העובדים שלו, כמובן.‬
‫אין סיכוי שאדם אחד מסוגל‬ ‫לבצע הונאה מורכבת כל כך.‬
‫העובדים מקומה 17 היו‬ ‫מה שאני מכנה מסייעים מתוך סכלות.‬
‫כולם הועסקו כבוגרי תיכון,‬
‫בלי לדעת דבר על אופן הפעילות בוול סטריט,‬
‫ולכן הם היו יכולים לאפשר‬
‫להונאת הפונזי הזאת להתנהל‬ ‫מבלי להתגלות במשך שנים.‬
‫במהלך החקירה שלנו,‬
‫קו ההגנה העיקרי של כל העובדים,‬
‫ואפילו של פרנק דיפסקאלי,‬
‫היה שהם לא ידעו שמדובר בהונאת פונזי.‬
‫כשהם אמרו שהם לא ידעו שמדובר בהונאת פונזי,‬
‫הם אמרו גם,‬ ‫"טוב, ידענו שהעסקאות לא חוקיות,‬
‫"אבל ברני ודאי מחזיק איכשהו נכסים באירופה,‬
‫"בזהב ובנדל"ן כדי לכסות על כך."‬
‫טוב, זה עדיין לא חוקי.‬
‫חוקרי הממשל מפרקים לגזרים‬ ‫20 שנות הונאה בחברתו של מיידוף,‬
‫ולא מתמקדים רק בברני,‬
‫אלא גם בבניו, אנדרו ומארק,‬ ‫שניהלו את פעילות המסחר.‬
‫אין ספק אנדרו ומארק מיידוף ידעו‬
‫שהעסק לייעוץ השקעות‬
‫לא היה חשבון ברוקרים רגיל.‬
‫אולי הם לא ידעו שמדובר בהונאת פונזי,‬
‫אבל הם ידעו שזה לא כפי שזה נראה.‬
‫עבדתי שם 25 שנה.‬
‫הבנים האלו גדלו לנגד עיניי.‬
‫הם מעולם לא ירדו לקומת יעוץ ההשקעות.‬
‫הם לא עבדו שם. לא היה להם שום קשר.‬
‫גם אשתו של מיידוף מזה 49 שנים, רות',‬ ‫נבחנת תחת מיקרוסקופ,‬
‫אף שלא הואשמה בתיק.‬
‫אין לי מה לומר כרגע בשום נושא.‬
‫לעתים קרובות שואלים אותי,‬ ‫"אתה חושב שרות' ידעה?"‬
‫בחנתי את רות' בקפידה רבה.‬
‫לרות' היה משרד לא רחוק מהמשרד של ברני.‬
‫נכנסתי למשרד שלה, פתחתי את ארונית התיקים,‬
‫ואמרתי, "ואו! מצאנו כאן זהב!"‬
‫לו לרות' מיידוף היה כינוי מהרחוב,‬
‫הוא היה "רותי ספרים", כי היא הייתה‬ ‫מנהלת חשבונות ואישה מסודרת מאוד.‬
‫החזרי מס אישיים, דפי חשבונות בנקים,‬
‫מידע על הסירות של ברני,‬
‫נכסים שהיו בבעלותם…‬
‫הכול היה שם בצורה מושלמת מבחינתנו.‬
‫אז למדנו הרבה על אורח החיים של ברני,‬
‫אבל מעולם לא מצאתי משהו‬ ‫שהצביע על כך שהיא ידעה על הונאת הפונזי.‬
‫אנחנו לא יודעים עד כמה ברני שיתף אותה.‬
‫אבי היה ערני מאוד בכל הנוגע לכסף.‬
‫הוא ניסה לחנך אותי להיות ערני לגבי כסף.‬
‫והוא היה אומר, "אם זה נראה טוב‬ ‫מכדי להיות אמיתי, זה כך."‬
‫אבל הוא לא פעל לפי עצתו שלו.‬
‫ואני גם לא מאשים אותו.‬
‫אני מאשים את הממשל.‬
‫בוועדה לניירות ערך האמינו להונאה.‬
‫הוא הונה גם אותם.‬
‫אם הוועדה לניירות ערך פעלה‬
‫וביצעה בדיקה, או חקירה,‬
‫ובמקום שהתוצאה הראויה תהיה‬
‫לחשוף בקלות יחסית את ההונאה,‬
‫והם למעשה אפשרו לה להימשך‬ ‫ואף העניקו לה אמינות,‬
‫וההונאה התרחבה‬ ‫בזכות הבדיקות והחקירות האלו,‬
‫זהו כתב אישום חמור מאוד נגד הממשל.‬
‫אני חושב שלולא המשבר הפיננסי,‬
‫הוא לא היה נתפס אולי.‬
‫"אנחנו מצטערים, ואנחנו פותרים את הבעיה."‬
‫זאת הייתה התגובה היום‬ ‫מהוועדה לניירות ערך ולבורסות.‬
‫מאסדרים מכים על חטא‬ ‫נחשפו לביקורת בקונגרס היום‬
‫אחרי דו"ח שקבע שהוועדה כשלה בתפקידה.‬
‫הקונגרס דרש חקירה,‬
‫וזומנתי למסור עדות.‬
‫אז הקדמתי להגיע לשם.‬
‫מתחם כלי התקשורת היה מלא לגמרי.‬
‫דיברתי עם אנשי התקשורת‬ ‫ואמרתי להם שזה יהיה מחזה שאסור לפספס,‬
‫ושהם יכולים לצפות לעדות מטלטלת.‬
‫וליד אנשי התקשורת‬ ‫ישבו אנשי הוועדה לניירות ערך.‬
‫וסימנתי להם שאני עומד להיכנס בהם.‬
‫כפי שיתברר בעדות היום,‬
‫הצוות שלי ואני עשינו ככל יכולתנו‬ ‫לקדם חקירה של הוועדה‬
‫ולעצור את הונאת הפונזי של מיידוף‬
‫באמצעות אזהרות אמינות חוזרות ונשנות‬ ‫ששלחנו לוועדה מאז מאי 2000,‬
‫כשהונאת הפונזי של מיידוף‬ ‫הייתה בין שלושה לשבעה מיליארד דולר בלבד.‬
‫ידענו שאנחנו מספקים דגלים אדומים‬
‫הוכחות מתמטיות מספקות‬
‫כדי לסגור את החברה שלו מיד.‬
‫למרבה הצער,‬
‫מפני שלא קיבלתי תשובה לפניות שלי ב-2000,‬
‫ב-2001, ב-2005, ב-2007 וב-2008,‬
‫הגענו למצב הנוכחי.‬
‫זה היה כמו פיצוץ שלא נראה מעולם קודם.‬
‫הסוכנות רעדה ממש.‬
‫הוא היה ספציפי מאוד‬
‫בנוגע לכישלונות, ובמובנים מסוימים,‬ ‫אכזרי בנוגע לכישלונות.‬
‫בוועדה יושבים יותר מדי פרקליטים‬
‫ומעט מדי אנשי צוות בעלי ניסיון רלוונטי‬
‫וכישורים מקצועיים לאיתור הונאות,‬
‫גם כשתיק בשווי מיליארדי דולרים‬ ‫מוגש להם על מגש של כסף.‬
‫אין לכם תירוצים.‬
‫ועליכם להתנצל בפני הקורבנות של מיידוף.‬
‫הוועדה לניירות ערך ממשיכה לשאוג כמו אריה‬ ‫ולנשוך כמו פרעוש.‬
‫אמרו שזאת הייתה העדות הסוערת ביותר‬ ‫בקונגרס מאז ווטרגייט.‬
‫אני חושבת שאני מדברת בשם כולם‬ ‫כשאני אומרת שאנו שונאים הונאה.‬
‫הלוואי שזה לא היה קורה. לו יכולנו להגיע…‬
‫אבל התפקיד שלכם הוא למנוע הונאה,‬ ‫לא לשנוא אותה.‬
‫אדם אחד הוביל אתכם‬ ‫לערימת הזבל ששמה ברני מיידוף,‬
‫תחב לתוכה את האף שלכם ולא הבנתם את זה.‬
‫הייתם יכולים לסגור את מיידוף תוך חצי שעה‬
‫לו בדקתם רק אחת מהטענות שלו‬
‫שהם לא ביצעו עסקאות.‬
‫אם אתם כלבי השמירה,‬ ‫נחלתם כישלון חרוץ בתפקיד שלכם.‬
‫אתם לא מבינים?‬
‫האם אנשי הוועדה קרובים מדי?‬
‫האם הם שבויים בתעשייה,‬
‫או שהם דואגים לנו? מגנים על משלמי המסים?‬
‫כשהתחלתי לעשות עסקים עם כל הלקוחות שלי,‬
‫הייתי איש קטן חסר כל.‬
‫הייתי בחור צעיר מקווינס.‬
‫לא למדתי בהרווארד וכל זה.‬
‫מדוע שמישהו יבטח בי ויעשה איתי עסקים?‬
‫יפקיד בידי את הכסף שלו?‬
‫אבל הדבר הראשון שלמדתי הוא‬
‫שלא חשוב מה אתה עושה בתחום הזה,‬
‫לעולם אל תפר הבטחות.‬
‫המילה שלך מחייבת, פשוטו כמשמעו, וזהו.‬
‫אתה סומך על כולם.‬
‫אבל דבר בתעשייה הזאת אינו כפי שהוא נראה.‬
‫ההודעה באשמה של ברני מיידוף‬ ‫הסיטה את תשומת הלב מהבנקים, לדעתי,‬
‫ואולי מכמה משקיעים גדולים נוספים‬
‫שהיו צריכים להישלח לכלא, ולא נשלחו.‬
‫לדעתי, אנשי הקרנות המזינות‬ ‫נפטרו מתחומי האחריות שלהם,‬
‫ולא הייתה להם שום אחריות פלילית‬
‫לעובדה שכל האנשים האלו איבדו את כל הונם.‬
‫הם אשמים בכך שנחלו כישלון חרוץ‬ ‫בביצוע בדיקת נאותות, וזה היה תפקידם.‬
‫ואני חושב שהבעלים של "פיירפילד גריניץ'",‬
‫סוניה קוהן, כל האנשים האלו,‬ ‫היו צריכים להישלח לכלא.‬
‫אבל מיידוף לא יכול היה לבצע את ההונאה הזאת‬
‫לולא זכה לשיתוף פעולה‬ ‫מ"ג'יי-פי מורגן צ'ייס".‬
‫"ג'יי-פי מורגן" היה התאגיד היחיד‬
‫שהייתה לו גישה להונאת הפונזי של ברני.‬
‫חשבון העובר ושב.‬
‫חשבון מספר 703.‬
‫בבנק מציינים שבתקופה שבין 2003 ל-2008,‬
‫החזקת בחשבון ב"ג'יי-פי מורגן צ'ייס"‬
‫שלושה עד שישה מיליארד דולר.‬
‫זה נכון?‬ ‫-כן.‬
‫זה מספיק כדי למשוך את תשומת לב הבנקאים‬
‫לעובדה שלא מדובר ביחסים בנקאיים רגילים.‬
‫הם היו מחויבים תחת חוק הסודיות הבנקאית‬
‫לפקח על החשבון הזה,‬
‫ולהבין באיזה עסק מדובר.‬
‫- ג'יי-פי מורגן -‬
‫כשמעבירים יותר מ-10,000 דולר‬ ‫באמצעות מערכת בנקאית,‬
‫והבנקאי לא מבין את ההיגיון שבעסקה,‬
‫נוצר משהו שנקרא דו"ח פעילות חשודה.‬
‫ואז הסוכנות מתחילה לבחון את זה.‬
‫האף-בי-איי.‬
‫איך אפשר להעביר‬
‫מיליארדי דולרים על עסקאות מזויפות‬ ‫הלוך ושוב בבנקים גדולים‬
‫בלי להפיק דו"ח פעילות חשודה?‬
‫אנשים ידעו לא לשאול יותר מדי שאלות.‬
‫אם אתה מקבל תשואות טובות, ומקבל הרבה כסף,‬
‫ואתה נדרש לא לשאול שאלות, אתה לא שואל.‬
‫תאוות בצע נוטה להשפיע כך על אנשים.‬
‫"ג'יי-פי מורגן" שילמו‬ ‫שני מיליארד דולר בקנסות‬
‫על חלקם בתיק מיידוף.‬
‫אבל איש לא נשלח לכלא.‬ ‫איש מהבנק לא הורשע בדבר.‬
‫איש לא הועמד לדין אפילו.‬
‫אני שואל, איך זה יכול להיות?‬
‫זו דרכם לעשות עסקים.‬
‫"בג'יי-פי מורגן צ'ייס" הודו‬ ‫בחמש קנוניות פליליות גדולות‬
‫בהיקף של מיליארדי דולרים‬ ‫בשש השנים האחרונות.‬
‫כשתופסים אותם,‬
‫הם אף פעם לא נדרשים לחשוף‬ ‫את הרווחים שלהם מההונאות.‬
‫הם משלמים קנס וממשיכים הלאה.‬
‫אז "ג'יי-פי מורגן צ'ייס" הרוויחו כלכלית‬
‫מפשעיו של מיידוף.‬
‫ואני חייבת להאמין‬
‫שהם ידעו מצוין מה קורה.‬
‫ההונאה של מיידוף גימדה הונאות רבות אחרות.‬
‫זאת הונאת הפונזי הגדולה ביותר בעולם עד כה.‬
‫השורה התחתונה בסוף, כשהכול נעצר ב-2008,‬
‫הייתה 64 מיליארד דולר שאנשים חשבו‬ ‫שיש להם אצל מיידוף.‬
‫- דצמבר 2008‬ ‫היקף הפונזי: 64.8 מיליארד דולר -‬
‫שישים וארבעה מיליארד דולר.‬
‫אבל הכסף הזה לא היה ולא נברא.‬
‫ברני יצר אותו יש מאין.‬
‫שישים וארבעה מיליארד הדולרים, אל תשכחו,‬
‫היו הרווחים המזויפים שהופקו.‬
‫אבל יש סכום כסף נוסף שהיה אמיתי.‬
‫הכסף האמיתי שאנשים מסרו לברני במזומן‬
‫בסך של כ-19 מיליארד דולר.‬
‫- ההונאה של מיידוף מחקה 19 מיליארד דולר -‬
‫19 מיליארד דולר שהושקעו בפועל אצל מיידוף.‬
‫זה סכום מדהים, 19 מיליארד דולר.‬
‫החל מארגונים ללא מטרות רווח שהשקיעו כסף,‬
‫לקרנות, לאנשים פרטיים,‬
‫לאנשים שמכרו עסקים משפחתיים‬
‫והשקיעו את כל חסכונותיהם.‬
‫אנשים רבים השקיעו את כספם אצל מיידוף,‬ ‫את כל כספם,‬
‫והפסידו הכול.‬
‫אחרי הגילוי המזעזע‬ ‫שברני לא ביצע כלל השקעות,‬
‫שאין ערימות של מניות‬ ‫בכספת בנק כלשהי איפשהו,‬
‫הייתה תחושה של יאוש.‬
‫אבל התחושה השתפרה קצת‬ ‫כשוושינגטון התקבלה פסיקה‬
‫לפיה ברני היה חבר‬ ‫ב"תאגיד להגנת משקיעים בניירות ערך",‬
‫או סיפ"ק.‬
‫תאגיד סיפ"ק הוקם‬
‫בעקבות החוק להגנת משקיעים‬ ‫שהקונגרס חוקק ב-1970,‬
‫ומטרתו הייתה לשמש קרן ביטוח‬
‫שתחזיר עד 500 אלף דולר לחשבון‬
‫אם הברוקר לקח את הכסף‬ ‫ולא רכש את ניירות הערך.‬
‫חמש מאות אלף הדולרים האלו‬ ‫יוצאים מהכיס של וול סטריט.‬
‫וול סטריט מממן את סיפ"ק באמצעות דמי חבר.‬
‫אבל במקרה של מיידוף,‬
‫בתי המשפט החליטו‬
‫שצריכה להירשם בחוק "חריגת הונאת פונזי".‬
‫כלומר, שהביטוח של סיפ"ק‬ ‫לא יחול במקרים של הונאת פונזי.‬
‫אבל אלו שטויות.‬
‫הלקוחות זקוקים לביטוח‬ ‫בדיוק במקרים של הונאת פונזי.‬
‫האירוניה היא‬
‫שקרן הביטוח הייתה לא מותאמת‬ ‫במשך שני עשורים כמעט.‬
‫ב-1990, החליטו בסיפ"ק‬
‫שהסכום שכל חברה צריכה לתרום‬
‫כדי לממן את קרן הביטוח‬
‫הוא 150 דולר לשנה,‬
‫לא לכל לקוח, מה שעדיין מגוחך,‬
‫אלא לכל חברה.‬
‫זה פחות ממה שהם הוציאו על פרחים‬ ‫בסוויטת המנהלים כל שבוע.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫היו למיידוף כל כך הרבה קורבנות‬
‫שלו היו מפצים את כולם,‬ ‫סיפ"ק היה פושט רגל.‬
‫בשלב הזה, אירווינג פיקארד נכנס לתמונה.‬
‫הוא מונה ככונס הנכסים של מיידוף.‬
‫כונס הנכסים הוא האדם שאחראי‬
‫למימוש נכסיו של סוחר מניות שפשט רגל.‬
‫פיקארד מונה‬ ‫על ידי התאגיד להגנת משקיעים בניירות ערך.‬
‫התאגיד להגנת משקיעים שילם את שכרו.‬
‫אירווינג פיקארד היה צריך להבין‬ ‫למי חייבים וכמה.‬
‫פיקארד בחר בנוסחה‬ ‫שהייתה לדעתו הפשוטה ביותר.‬
‫היא נקראת נוסחת ההון העצמי.‬
‫אנחנו ממשיכים לחלץ כספים,‬ ‫ואנחנו מנסים להיות הוגנים.‬
‫חלק מהאנשים יצאו בהפסד,‬
‫כלומר, לא הצליחו‬ ‫לחלץ את כספם מהונאת הפונזי.‬
‫אבל נגיד שאני משקיעה ותיקה אצל מיידוף.‬
‫ולאורך השנים משכתי כספים,‬
‫מבלי לדעת שזו הונאה,‬ ‫והרווחתי יותר ממה שהשקעתי.‬
‫לשיטת כונס הנכסים, אני ברווח,‬
‫ואני צריכה להשיב את הכסף הזה.‬
‫זה נקרא השבה באמצעות מיסוי.‬
‫- התאגיד להגנת משקיעים בניירות ערך -‬
‫כונס הנכסים שלח את תביעות ההשבה האלו‬
‫למספר עצום של משקיעים.‬
‫אבל זה היה שנוי במחלוקת,‬
‫כי המרוויחים היו רבים‬ ‫מהמשקיעים הקטנים והוותיקים יותר‬
‫שהיו עם ברני מההתחלה.‬
‫הם השקיעו אצלו כסף והתפרנסו מהרווחים‬
‫שהוא הניב עבורם לכאורה במשך השנים.‬
‫למשל, לו סבי פתח חשבון אצל ברנרד מיידוף,‬
‫ואימא שלי ירשה את החשבון הזה,‬
‫ואחרי מותה אני ירשתי את החשבון,‬
‫הייתי מתבקשת, בתור הנכדה,‬
‫להחזיר כספים על משיכות‬ ‫שסבי ביצע לפני 45 שנה.‬
‫אז אפשר להבין את הזעם של האנשים,‬
‫במיוחד אלו שמשכו כספים כל שנה‬
‫כדי לממן את הפרישה שלהם‬ ‫או כדי לשלוח את הילדים שלהם לקולג'.‬
‫ודרך אגב, הם שילמו על זה מסים.‬
‫אנשים אמרו, "איך אוכל להחזיר כסף‬ ‫ששילמתי כבר למס הכנסה?"‬
‫למעשה, פיקארד לקח כסף‬ ‫מקבוצה אחת של משקיעי מיידוף‬
‫כדי לשלם לקבוצת משקיעי מיידוף אחרת,‬
‫במה שאני מכנה "הונאת פונזי הפוכה".‬
‫הקורבנות נפגעו שוב.‬
‫הייתי מושקע אצל מיידוף המון זמן, מ-1992,‬
‫ומשכנו סכום גדול יותר משהשקענו.‬
‫אז כונס הנכסים אמר לנו, "שלמו את הכסף".‬
‫לא היה לנו,‬
‫כי משכנו כסף והוצאנו אותו כל שנה.‬
‫הליך השבת הכספים נמשך שנים.‬
‫במשך שנים התקשרתי לעורכי הדין‬ ‫ושאלתי, "מה קורה?"‬
‫לא יכולנו לתכנן את שארית חיינו.‬
‫זה היה נורא.‬
‫פשוט נורא.‬
‫בשלב מסוים, אמרו לנו שכדאי לנו להתגרש,‬
‫כי שמענו שלא מעקלים את נכסי הרעיה.‬
‫אבל אי אפשר לדעת‬ ‫ואי אפשר לסמוך על אף אחד יותר.‬
‫אבל אז אמרנו, "לעזאזל, לא."‬
‫והחלטנו להילחם בזה בדרך אחרת,‬
‫באמצעות בקשות לפיצויי סבל.‬
‫הם נותנים לך טופס שעליך למלא ואומרים…‬
‫הם אמרו, "לו היה עלייך להיכנס לארון שלך‬
‫"ולמכור את כל הבגדים שלך.‬ ‫כמה כסף היית מקבלת תמורתם?"‬
‫היו לי שישה זוגות ג'ינס.‬
‫מה לגבי תכשיטים?‬
‫תכשיטים…‬ ‫-אין לי תכשיטים.‬
‫לא היו לנו תכשיטים.‬ ‫הם שאלו על יצירות אמנות…‬
‫אין לנו יצירות.‬
‫מילאנו את טופס ההון העצמי, שאין בו הרבה.‬
‫מכאיב לנו לעבור את זה‬
‫שנה אחר שנה, בלי לדעת מה יקרה.‬
‫אבל בסופו של דבר זה הצליח.‬
‫הפרקליטים שלנו בניו יורק דיברו איתם,‬ ‫ולבסוף, כונס הנכסים אמר,‬
‫"אתם חופשיים."‬
‫איבדתי את בעלי למשך כמה שנים,‬
‫כי הוא התרכז רק בניסיון למצוא פתרון.‬
‫והוא היה כל כולו שקוע בחיפוש הפתרון.‬
‫חלק ממנו פשוט נעלם.‬
‫וזה גובה מחיר.‬
‫הרווחתי את הכסף, השקעתי את הכסף,‬
‫ביצעתי את כל בדיקות הנאותות,‬
‫והכול התפוצץ לי בפנים.‬
‫עניין אחד הוא לאבד את חסכונות חייך,‬
‫וזה קשה.‬
‫אבל כשאתה מאבד גם את הבית שלך, זה נורא.‬
‫אני חושב שיש להבחין‬ ‫בין הקורבנות במקרה הזה.‬
‫יש את האלמנות ש…‬
‫זה היה כל כספן, הן הפקידו אותו בידי ברני.‬
‫אנשים שהשקיעו באמצעות קרן מזינה.‬
‫הם לא הבינו בזה.‬
‫אבל המשקיעים הגדולים,‬
‫אנשים שהיו להם מאות מיליונים‬ ‫או אפילו מיליארדי דולרים‬
‫על הנייר אצל מיידוף,‬
‫אנשים שהיו כביכול בעלי ידע, מתוחכמים.‬
‫הם כרתו ברית עם השטן, למעשה.‬
‫אני חושב שהם ידעו למה הם נכנסים.‬
‫אנחנו מדברים על ארבעת המשקיעים הגדולים.‬
‫נורמן לוי,‬
‫ג'ף פיקוור,‬
‫סטנלי צ'ייס,‬
‫וקארל שפירו.‬
‫היו לי יחסים מיוחדים מאוד‬ ‫עם ארבעת הלקוחות הגדולים, בסדר?‬
‫גם הם לא רצו לדפוק אותי,‬ ‫באופן כללי, כי ראשית,‬
‫היו בינינו יחסי קרבה כמו במשפחה,‬
‫וגם הרווחתי עבורם הרבה כסף.‬
‫הם לא רצו להרוג את האווזה שמטילה ביצת זהב.‬
‫פיקוור היה שונה קצת.‬
‫פיקוור התנהג כמו שותף לדבר עבירה.‬
‫אני לא חושבת שהונאת הפונזי העצומה של ברני‬
‫הייתה שורדת בלעדיו.‬
‫ברני היה זקוק לסיוע של פיקוור‬
‫כדי שהכסף ימשיך לזרום,‬
‫ואני חושבת שברני מיידוף‬ ‫סייע לג'פרי פיקוור לבצע הונאת מס.‬
‫הם ניצלו זה את זה.‬
‫יתר על כן, פיקוור הרוויח מההונאה של מיידוף‬ ‫כסף רב יותר מכל אחד אחר,‬
‫ואירווינג פיקארד ידע מה קורה.‬
‫אז אחרי שמיידוף נעצר,‬
‫אירווינג פיקארד התחיל‬ ‫לרדוף אחריו כדי להשיג כספים.‬
‫אירווינג פיקארד, כונס הנכסים שמונה‬ ‫להשיב את הכספים שאבדו בהונאה,‬
‫תבע את פיקוור ואשתו, שמתרחקים מעין הציבור,‬
‫כשהוא מצטט תשואות שנתיות שערורייתיות,‬ ‫עד 950 אחוז, על ההשקעות אצל מיידוף,‬
‫בתקופה שבה התשואה הממוצעת בשוק‬ ‫הייתה תשעה אחוזים בלבד.‬
‫חשבתי תמיד שפיקוור‬ ‫ידע הרבה יותר על ההונאה.‬
‫לצערי, לעולם לא נדע.‬
‫החוקרים מנסים להסביר‬ ‫כיצד גופתו של ג'פרי פיקוור הגיעה‬
‫לקרקעית ברכת השחייה שלו במחוז פאלם ביץ'.‬
‫המשטרה חוקרת את מותו כטביעה,‬
‫אבל לא שוללת הסברים אחרים.‬
‫הם ידעו כמובן שהוא בעיצומו של הליך‬
‫לבירור חלקו בהונאת הפונזי,‬
‫ושיכול להיות שהוא ניסה להתאבד.‬
‫אבל הדעה הרווחת אחרי הנתיחה הייתה‬ ‫שזה היה התקף לב.‬
‫לו ג'פרי פיקוור חי,‬
‫אני מאמין שהוא היה מועמד לדין.‬
‫אף שג'פרי פיקוור‬ ‫בהחלט היה צריך להישלח לכלא,‬
‫פיקארד הצליח להשיב את הכסף.‬
‫אז אשתו של ג'פרי פיקוור, ברברה,‬ ‫נאלצה להשיב 7.2 מיליארד דולר‬
‫מהרווחים הלא ראויים של הונאת הפונזי.‬
‫אנחנו מקווים שתוצאות חיוביות והוגנות,‬
‫כמו זו שבהליך פיקוור‬ ‫ובכמה הסדרים אחרים שלנו,‬
‫יחזרו על עצמן בהמשך.‬
‫באשר למשקיעים הוותיקים האחרים,‬
‫יורשי נורם לוי נאלצו להחזיר 220 מיליון.‬
‫יורשי סטנלי צ'ייס‬ ‫הסכימו לשלם 277 מיליון דולר.‬
‫וקארל שפירו איבד 625 מיליון דולר.‬
‫אירווינג פיקארד השיב יותר מ-14 מיליארד‬
‫מ-19 מיליארד בערך, במזומן,‬
‫שהוזרמו להונאה.‬
‫איש מעולם לא חלם‬ ‫שאפשר יהיה להשיב סכום אדיר כזה.‬
‫אבל השיטות שהחוק דרש ממנו להשתמש בהן‬
‫היו קורעות לב.‬
‫לרדוף אחרי קורבנות חפים מפשע של מיידוף,‬
‫שהגיל הממוצע של רבים מהם היה 70,‬
‫חלקם נאלצו למצוא עבודה ב"וולמארט"…‬
‫לתבוע מהם את קופות הגמל ואת הבתים שלהם,‬
‫ואת שכר הטרחה, אני חושב שזה חסר מצפון.‬
‫משרד עורכי הדין של אירווינג פיקארד,‬ ‫לאורך שנים רבות,‬
‫קיבל שכר טרחה של יותר ממיליארד דולר‬ ‫בתמורה לכינוס הנכסים של מיידוף.‬
‫אז אירווינג פיקארד נהפך לאדם עשיר מאוד‬ ‫כתוצאה משערוריית מיידוף.‬
‫אני לא חושבת שההליך היה הוגן בכלל‬ ‫כי היינו חפים מפשע,‬
‫ולגרום לנו לעבור דבר כזה…‬
‫כן, אני בהחלט מרגישה שהפכו אותי לקורבן.‬
‫אבל אני מרגיש אחרת.‬
‫כשאני בוחן את זה בצורה אנליטית,‬
‫הדרך היחידה לשלם לקורבנות האחרים‬
‫הייתה לקחת כסף מאלו שמשכו יותר כסף,‬
‫כי אין כסף אחר.‬
‫אני לא אוהב את החוק,‬ ‫אבל אין לי חלופה טובה יותר.‬
‫אני חושב שזה היה רוע הכרחי‬ ‫שהיה עלינו לקבל,‬
‫והוא ביצע את תפקידו, כונס הנכסים.‬
‫אירווניג פיקארד דחה את בקשותינו לריאיון‬
‫בטענה שההליך המשפטי עדיין לא הושלם.‬
‫- עשרים ותשעה ביוני, 2009 -‬
‫בשלושת החודשים האחרונים,‬ ‫ברני מיידוף בילה את יומו‬
‫בתא כלא, כאן במנהטן התחתית,‬ ‫לא רחוק מבית המשפט.‬
‫היום הוא ישמע כיצד יבלה את שארית חייו.‬
‫אני מתעורר כל בוקר ואשתי…‬
‫יש לי את הדברים החשובים באמת.‬
‫והוא לא יכול לקחת אותם.‬
‫זה אומר הרבה על האופן שמענישים בו‬ ‫עבירות צווארון לבן באמריקה, לתולדותיה,‬
‫כי הפחד הגדול ביותר של קורבנותיו‬ ‫של מיידוף, לקראת מועד הכרזת גזר הדין שלו,‬
‫היה שהעונש יהיה קל.‬
‫החשש שהוא יקבל טפיחה קלה על הראש‬
‫ויישלח לבית סוהר נוח למחייה כלשהו,‬
‫לתקופת מאסר קלה יחסית.‬
‫כלומר, זה קרה. אנשים ראו את זה.‬
‫כשהלכתי להכרעת גזר הדין ביוני 2009,‬
‫היו באולם רבים מקורבנותיו של ברני מיידוף.‬
‫הם היו שובי לב,‬
‫וסיפרו כיצד איבדו הכול.‬
‫הייתי בתהליך של פרישה.‬
‫זה כבר לא יקרה, לפי מצב העניינים כרגע.‬
‫עליי להקפיד על מה שאני קונה בצרכנייה.‬
‫זה משחק אחר לגמרי עכשיו.‬
‫אני מתעורר באמצע הלילה מחלומות על זה,‬
‫על הנזק שהוא גרם לכל המשפחה שלי.‬
‫מעולם לא ראיתי טווח רחב כל כך‬ ‫של כאב כלכלי.‬
‫פרקליט ההגנה, אייק סורקין,‬ ‫ביקש חמלה, ביקש הקלה בעונש.‬
‫הוא אמר, "מדובר בגבר בן 70!‬
‫"אין ספק שהוא לא יבצע שוב פשע כזה."‬
‫ואז ברני אמר, "אפנה לקורבנות שלי ואתנצל".‬
‫הדבר המוזר היה‬
‫שעל פניו של ברני מיידוף לא הייתה כל הבעה.‬
‫הוא לא הפגין שום חרטה.‬
‫הוא לא התרגש.‬
‫הוא היה כמו רוצח סדרתי כלכלי.‬
‫הוא יכול היה להביט בעיני האלמנות,‬
‫לקחת את כספן ולהגיד,‬
‫"את מטופלת. את יכולה לסמוך עליי",‬
‫ולדפוק אותן בנשימה הבאה שלו.‬
‫והוא עשה את זה שוב ושוב.‬
‫ואז השופט התחיל לדבר.‬
‫הוא הודיע שמחובתו לקבוע גזר דין‬
‫שישקף את שיעור הפשע של מיידוף,‬
‫והוא גזר עליו 150 שנות מאסר.‬
‫זה היה גזר דין סמלי בלבד.‬
‫זה היה שופט שאמר,‬
‫"גרמת לחברה כל כך הרבה נזק,‬
‫"ולכן החברה תפגע בך במידה שווה."‬
‫זה היה רגע מדהים בבית המשפט.‬
‫אחרי שמיידוף בעצמו הודה באשמה ודינו נגזר,‬
‫התעורר רצון אמיתי‬
‫מצד סוכנויות הממשל, הקורבנות, כולנו,‬
‫להטיל אחריות על האנשים‬ ‫שהיו מעורבים בפלילים.‬
‫ובמשך תקופה מסוימת, הייתי חבר בצוות‬
‫שתבע כל דבר שהיה מקושר‬ ‫להונאה של החברה של מיידוף.‬
‫נדרשו להם כמה שנים להשלים את הרכבת התיק‬
‫בהתבסס על כל מה שפרנק אמר להם,‬
‫וזה הוביל לאישומים נגד עובדים בקומה ה-17‬
‫ששימשו כמסייעים להונאת הפונזי,‬ ‫לטענת הממשל.‬
‫- שש שנות מאסר -‬
‫אנט בונג'ורנו וג'ודי קרופי‬ ‫נשלחו לשש שנות מאסר כל אחת.‬
‫- שנתיים וחצי מאסר -‬
‫ג'רי אוהרה וג'ורג' פרז נשלחו לשנתיים וחצי.‬
‫לפעמים שוכחים‬
‫שפיטר מיידוף נותר תחת בדיקה מצד התביעה.‬
‫פיטר מיידוף הודה והורשע בשני סעיפים.‬
‫הראשון, זיוף רישומים של סוחר-ברוקר,‬
‫והשני, מעורבות בקשר פלילי‬
‫שהיו לו כמה מטרות פליליות.‬
‫באף אחד מהסעיפים האלו‬ ‫הוא לא הואשם כמשתתף בהונאת הפונזי,‬
‫והוא עמד על כך שהוא לא ידע דבר.‬
‫אף על פי כן, נגזרו עליו עשר שנות מאסר.‬
‫פרנק דיפסקאלי הואשם בהונאת ניירות ערך.‬
‫אבל מפני שפרנק שיתף פעולה עם הממשל,‬
‫גזר הדין שלו נקבע‬ ‫רק אחרי שהממשל השלים את התיק.‬
‫התיק הושלם לבסוף, ומדובר בשנים רבות.‬
‫פרנק לקה בסרטן ריאות ומת תוך 4 שבועות,‬
‫ודינו לא נגזר מעולם.‬
‫זאת הייתה הונאה בקנה מידה אדיר,‬
‫וכל אחד מהאנשים שהורשעו במשפט‬
‫היה מעורב בהונאה הזאת במשך עשרות שנים,‬
‫והידיים שלהם לא היו קצת מלוכלכות,‬ ‫הן היו מלוכלכות מאוד.‬
‫יחד עם זאת,‬ ‫ברור שהם אינם אלו שהניעו את הונאה.‬
‫אז האם העונש שנגזר עליהם‬
‫היה הוגן?‬
‫לא מתפקידי לומר.‬
‫לו אני הייתי השופט,‬ ‫הייתי גוזר עונש חמור יותר?‬
‫כן.‬
‫אחרי המעצר של ברני,‬ ‫המון אנשים שנאו את מארק ואת אנדי.‬
‫הם שנאו את הצעירים המקסימים האלו,‬ ‫וראו בהם מפלצות.‬
‫מאז פריצת השערורייה, נמשך הלחץ הרב‬ ‫שמופעל על מארק ועל אחיו, אנדרו.‬
‫אני רוצה שהמשפחה שלו תחוש את הכאב‬ ‫שהם גרמו למשפחה שלנו.‬
‫הם היו נתונים תחת הסיקור התקשורתי‬ ‫העוין, חסר הרחמים,‬
‫והבלתי נלאה ביותר שראיתי מימיי.‬
‫מר מיידוף?‬
‫הבנים הזדעזעו ונחרדו מהפשע של אביהם.‬
‫והם התעמתו עם רות' בדרישה לבחור.‬
‫הם התעקשו שהיא תנתק כל קשר עם ברני.‬
‫הם אמרו לה, "או הוא או אנחנו".‬
‫ואף גרוע מכך,‬
‫"או הוא או הנכדים שלך.‬
‫"תבחרי."‬
‫אבל היא לא הייתה מסוגלת לוותר עליו לגמרי.‬
‫היא הייתה איתו מגיל 13,‬
‫היא לא הייתה יכולה לנטוש אותו בשעת צרתו.‬
‫וזה הרקע לחודשים של סכסוך‬
‫בין רות' לבין בניה האהובים.‬
‫הם סירבו לפגוש אותה.‬
‫המשפחה פשוט התרסקה.‬
‫זה היה כאילו מישהו ניפץ אותה בפטיש.‬
‫מה שהוא עשה לי, לאחי ולמשפחתי,‬ ‫הוא בלתי נסלח.‬
‫מה שהוא עשה לאלפי אנשים אחרים,‬
‫הרס את חייהם…‬
‫לעולם לא אבין זאת ולעולם לא אסלח לו,‬
‫ולעולם לא אדבר איתו שוב.‬
‫אנדי מצא דרך להמשיך בחייך,‬
‫ומארק לא.‬
‫פשוט לא.‬
‫זה היה יותר מדי.‬
‫דיברת עם אביך?‬
‫אין תגובה. צר לי. לא אוכל לעזור לך.‬
‫הוא שקע בדיכאון,‬
‫ואני לא יודעת אם מישהו‬ ‫היה יכול לעשות משהו למענו, כי…‬
‫הוא כל הזמן הואשם.‬
‫הרמיזות מאנשים.‬
‫הם לא הרפו.‬
‫לא היה לו לאן ללכת.‬
‫קשה לי לדבר על מארק. בכל אופן…‬
‫תפנית טרגית ביום שבת בשערוריית מיידוף‬
‫כשהבן הבכור של איש הכספים המושמץ הכלוא‬
‫נמצא תלוי על צינור‬ ‫בדירתו האופנתית בניו יורק,‬
‫כתוצאה מהתאבדות כנראה.‬
‫לדברי המשטרה, את מארק מיידוף בן ה-46‬
‫מצא חותנו, קצת אחרי השעה 7:30,‬
‫כשרצועת כלב שחורה כרוכה סביב צווארו,‬
‫ובנו בן השנתיים של מיידוף ישן בחדרו.‬
‫הוא הותיר אחריו ארבעה ילדים‬ ‫משתי מערכות נישואין.‬
‫אני זוכרת שחשבתי בזמנו‬
‫שזאת הייתה אצבע משולשת כלפי אביו.‬
‫הוא עשה זאת ביום השנה השני מאז שאביו‬
‫סיפר לו על הונאת הפונזי,‬
‫ואני חושבת‬ ‫שהוא תכנן את זה במכוון לאותו יום‬
‫כדרך להגיד לאביו,‬
‫"זה מה שעשית לי."‬
‫אני לא יכולה להתגבר על מה שהוא עשה לו,‬ ‫על מה שקרה. אני לא יכולה.‬
‫זה מפני שיש לי בן בגיל דומה,‬
‫ואני לא יכולה לדמיין אותו סובל ככה.‬
‫והוא סבל, הוא באמת סבל.‬
‫בגלל זה אני בוכה.‬
‫היינו קרובים מאוד.‬ ‫הוא היה החבר הכי טוב שלי.‬
‫ורציתי לעזור לו.‬
‫עד יום מותי אתחרט‬ ‫על שעשיתי את מה שהוא רצה.‬
‫אני לא יודעת אם זה היה משנה משהו, אבל…‬
‫לו יכולתי לשנות משהו, לו ניסיתי לפחות.‬
‫אחרי מותו של מארק,‬ ‫רות' הלכה והתקרבה לאנדי.‬
‫הייתה ביניהם התקרבות מחודשת כלשהי,‬
‫והוא נהפך למקור מרכזי‬ ‫של תמיכה ועידוד עבורה.‬
‫ואז, בצורה בלתי נתפשת כמעט,‬
‫הסרטן שאנדרו הצליח לגבור עליו‬ ‫עשר שנים קודם לכן,‬
‫חזר…‬
‫ובצורה אגרסיבית.‬
‫זה היה נורא, אבל אנדי נלחם.‬
‫שאלתי, "אתה חושב שיעזור לך לדבר איתו?‬ ‫לדבר עם ברני?"‬
‫הוא אמר, "זה לא יקרה".‬
‫ראיתי אותו באביב.‬
‫הוא הגיע לדבר בשיעור שלימדתי בפרינסטון.‬
‫ובארוחת צוהריים עם ארוסתו, הוא אמר לי,‬
‫"הפשע של אבא שלי‬
‫"הרג את אחי במהירות, ואותי הוא הורג לאט."‬
‫אנדרו מיידוף נפטר מלימפומה בגיל 48,‬
‫שש שנים אחרי שקרסה‬ ‫הונאת הפונזי בסך 64 מיליארד דולר‬
‫של אביו, ברני מיידוף.‬
‫הוא נפטר כשהוא מוקף במשפחתו,‬ ‫ורות' נותרה לבדה.‬
‫בעלה נכלא לכל חייו, שני בניה אינם.‬
‫ברנרד מיידוף יודע לפחות שתהיה לו קורת גג,‬
‫אבל אשתו, רות', לא נהנית מביטחון כזה יותר.‬
‫אתמול, אנשי שירות המרשלים עיקלו‬
‫את הפנטהאוז של מיידוף במנהטן‬ ‫ששווה שבעה מיליון דולר.‬
‫הדירה נלקחה,‬
‫כמו גם בתים בפאלם ביץ', פלורידה,‬
‫בדרום צרפת ובלונג איילנד,‬
‫מה שמשאיר את אשתו חסרת בית למעשה.‬
‫הייתי שם כשלמעשה השלכנו אותה מהדירה שלה.‬
‫לקחנו הכול ו… "עלייך לצאת מפה".‬
‫הייתי במטבח,‬ ‫והכנתי רשימת מלאי של התכשיטים שלה.‬
‫היא באמת נראתה קהת חושים והמומה.‬
‫היא עישנה סיגריה.‬
‫אמרתי, "רות', זה יהרוג אותך".‬
‫והיא אמרה, "הלוואי".‬
‫נדמה שהיא משלימה עם הסוף הרע הזה.‬
‫- מרשל -‬
‫רות' מיידוף התפנתה מהדירה.‬
‫היא מסרה את כל הרכוש האישי‬ ‫לאנשי שירות המרשלים של ארה"ב.‬
‫פתאום היא נהפכה לנוודת.‬
‫היא גרה עם שתי מזוודות‬ ‫במושב האחורי של המכונית שלה.‬
‫ואלו היו החיים שלה עכשיו.‬
‫היא איבדה הכול.‬
‫היא איבדה את מעמדה בחיים,‬
‫היא איבדה את שני בניה,‬
‫ואיבדה את בעלה שהייתה איתו מגיל 13.‬
‫- מתקן ענישה פדרלי, משרד המשפטים, ארה"ב -‬
‫כשביקרתי את ברני בכלא בשנים שלאחר מכן,‬
‫הייתה מעט מאוד אותנטיות‬
‫בתיאורים שלו בנוגע להונאה,‬ ‫בנוגע למה שהוא הרגיש ומה שהוא עשה,‬
‫אבל חשתי יגון אותנטי‬
‫בנוגע למה שקרה למשפחה שלו.‬
‫פסיכיאטרים בכירים ששוחחתי איתם‬ ‫על המקרה של מיידוף‬
‫שיערו שברני התאבל‬ ‫על שאיבד את הערצתם של בני משפחתו.‬
‫הצער לא היה כי הוא אהב אותם,‬
‫אלא כי הוא אהב שהם אוהבים אותו.‬
‫וזהו כמובן נרקיסיזם טהור‬ ‫וסוציופתיות טהורה.‬
‫אבל מה שזה לא היה,‬ ‫יכולתי לראות את המחיר שזה גבה.‬
‫תודה.‬
‫תודה. שבו, בבקשה.‬
‫עובדה שאין עליה עוררין היא‬
‫שאחד התורמים המשמעותיים ביותר‬ ‫להאטה הכלכלית שלנו‬
‫היה חשיפתם של מוסדות פיננסיים בכירים,‬
‫והיעדר מבני אסדרה נאותים‬
‫למניעת ניצול לרעה והגזמה.‬
‫השתרשה תרבות של חוסר אחריות‬
‫בוול סטריט, בוושינגטון וברחוב.‬
‫אז השאלה היא, מה נעשה עכשיו?‬
‫לא בחרנו במשבר הזה,‬
‫אבל יש לנו בחירה בנוגע למורשת‬ ‫שהמשבר הזה יותיר אחריו.‬
‫אני חושב שהמשבר הפיננסי העולמי‬
‫הראה לנו שאי אפשר לבטוח בוול סטריט,‬
‫שאי אפשר לבטוח בבנקים להשקעות,‬
‫שאי אפשר לבטוח באנליסטים מוול סטריט,‬ ‫בסוכנויות דירוג האשראי,‬
‫ובוודאי שאי אפשר לבטוח במאסדרים.‬
‫מיידוף היה השעיר לעזאזל של המשבר הפיננסי.‬
‫איש לא נשלח לכלא חוץ ממיידוף‬ ‫וכמה מהעוזרים והעוזרות שלו.‬
‫איש מסוכנויות דירוג האשראי לא נכלא,‬
‫איש מקהילת האנליסטים בוול סטריט לא נכלא,‬
‫איש מהבנקים להשקעות לא נכלא,‬
‫המנכ"לים לא נכלאו.‬ ‫הם זכו לקבל את הבונוסים שלהם.‬
‫הבנקים שלהם חולצו.‬
‫אבל איש לא חילץ את הקורבנות של ברני.‬
‫אי אפשר להתרחק מהקורבנות.‬
‫לראות מה עבר עליהם,‬
‫זה קשה.‬
‫בסופו של דבר, אמי נפטרה‬ ‫לפני שנאלצנו למכור את הבית.‬
‫היום האחרון ההוא, כשעזבנו וארזנו הכול,‬
‫היה אחד הימים הגרועים בחיי.‬
‫יצאתי דרך השער, בסוף,‬
‫ופרצתי בבכי…‬
‫לא יכולתי להתאפק.‬
‫עזבתי לא רק את הבית שאבא שלי בנה,‬
‫שאמי התגוררה בו.‬
‫זה היה סוף החיים בפאלם ביץ'.‬
‫חלק גדול מחיי. נגמר. איננו.‬
‫אני גרה בדירה שכורה,‬
‫אז אני כבר לא הבעלים.‬ ‫אני מתגעגעת לבית ההוא.‬
‫הייתי רוצה להמשיך להחזיק בו,‬
‫אבל למדתי לחיות בלי הרבה כסף.‬
‫אולי זה הדבר הטוב שאבי לימד אותנו,‬ ‫איך לשרוד.‬
‫אז אני לא נוטרת טינה על שנאלצתי לעבור‬ ‫או לעשות דברים חדשים.‬
‫עכשיו אני לומדת על המחזות של שייקספיר,‬
‫וחשבתי‬
‫שהסיפור של ברני מיידוף שייקספירי מאוד.‬
‫הוא תואם לאופן שבו שייקספיר אהב לכתוב,‬
‫וזה סיפור שיש בו נבל, והיו לו ילדים,‬
‫אבל הוא שאף לכוח.‬
‫וזו באמת טרגדיה.‬
‫העובדה שבניו של ברני מיידוף‬ ‫הסגירו אותו לידי האף-בי-איי‬
‫מוסיפה היבט טרגי במונחים של בגידה,‬
‫וככל שחקרתי את הסיפור,‬
‫התחלתי לראות בו משל לאמון שנבגד.‬
‫זאת המפלצת שיש בארון של כל אחד.‬
‫זאת האימה שמתחת למיטה.‬
‫זה מה שכולם יודעים שעלול לקרות לכל אחד.‬
‫היחידים שיכולים לרמות אותך לחלוטין‬
‫הם האנשים שאתה בוטח בהם לחלוטין.‬
‫והמחיר של האמון במישהו הוא‬ ‫היכולת שלו לבגוד בך בצורה כזאת.‬
‫אנשים רוצים להאמין‬ ‫בתשואות טובות ללא סיכון.‬
‫כולם רוצים זאת בתיק ההשקעות שלהם,‬
‫אבל הם רודפים אחרי הגביע הקדוש.‬
‫הגביע הקדוש לא קיים בחיים האמיתיים,‬
‫והוא לא קיים גם בפיננסים.‬
‫מיידוף היה מזויף. לא היה שם שום דבר אמיתי.‬
‫האם יכול להיות ברני מיידוף נוסף בעתיד?‬
‫יהיה בעתיד ברני מיידוף נוסף.‬
‫זה יקרה. זכרו את דבריי.‬
‫המקרה של מיידוף שבר כל שיא ב-2008,‬
‫אבל יש לזכור…‬
‫ששיאים נועדו להישבר.‬
‫סוניה קוהן הכחישה‬ ‫כל עוולה מצדה בנוגע למיידוף,‬
‫וטענה שגם היא נפלה קורבן להונאה.‬
‫ב-2013, בית משפט בבריטניה קבע‬
‫ש"קוהן הוכיחה בכנות וביושרה את טענותיה".‬
‫אחרי מעצרו של מיידוף,‬ ‫חברת "פיירפילד גריניץ'" תבעה‬
‫כדי להשיב 1.2 מיליארד דולר שאבדו.‬
‫ב-2011, החברה הסכימה עם כונס הנכסים‬ ‫לקבל בחזרה 230 מיליון דולר,‬
‫ולתרום 70 מיליון דולר לקרן הקורבנות.‬
‫החברה מעולם לא הודתה בעוולה כלשהי‬ ‫ולא הוגשו נגדה אישומים פליליים.‬
‫ג'יי-פי מורון צ'ייס" הודו בהעדר פיקוח‬
‫על ההעברות הבנקאיות של ברני מיידוף,‬
‫אבל טענו שאיש מהעובדים‬ ‫לא סייע במודע להונאה.‬
‫אם אתם, או מישהו שאתם מכירים,‬ ‫סובל ממחשבות אובדניות,‬
‫אפשר לקבל מידע ומשאבים באתר‬ ‫www.wannatalkaboutit.com‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬