14 APRIL 2021
Vi borde nog nämna det som kom in från AP alldeles nyss.
Bernie Madoff, mannen bakom det största Ponzibedrägeriet i USA:s historia,
dog i fängelse i dag. Han blev 82.
Som jag förstår det blev Bernie kremerad efter sin död.
Inom judendomen är man mot kremering.
Vi tror väldigt starkt på att våra kroppar inte tillhör oss.
De tillhör Gud som gav dem till oss. Vi ska återlämna dem.
"Av jord är du kommen, och till jord ska du åter bli."
Men det riktiga märkliga med alltihop är att hans kvarlevor finns kvar.
De finns i en ask på en hylla på ett advokatkontor nånstans.
Familjen vägrar att ta emot askan.
Jag kan förstå det, men det gör ont. De måste ha haft bra stunder med honom.
De är så arga på honom att de kommer att förbli arga för alltid.
Alla får en begravning, till och med mördare.
De får en begravning.
Det borde han också ha fått, fast jag tycker att han var ondskefull.
Ingen i familjen vill ha nån som helst anknytning till honom.
Vem vill ha att göra med askan av det här fruktansvärda monstret,
som inte hade några betänkligheter kring att förstöra människors liv?
MADOFF: MONSTRET PÅ WALL STREET
2007 måste Bernie Madoff ha sett tillbaka på de senaste två åren och sagt:
"Jag trodde aldrig att jag skulle klara mig."
Tack vare matarfonder, Tack vare inkompetenta utredare,
hade han lyckats nå 2007 med sina fonder fulla med pengar.
Han flög regelbundet till sitt hus i södra Frankrike i sitt privatflygplan.
Där hade han en ny båt att leka med.
Han levde ett lyxliv, men Bernie och Ruth Madoff var inte de enda
som tjänade på det här otroliga året med allt sitt överflöd.
I New York såg Madoff till
att hans trogna hejdukar på 17:e våningen fick sin del av kakan.
Han ökade Frank DiPascalis lön från två till fyra miljoner dollar.
Frank köpte en ny fiskebåt, som han sa att han alltid hade önskat.
Annette Bongiorno fick en rejäl löneförhöjning,
och året fortsatte med allt mer lyxliv.
Han kände sig översvallande glad,
nu när han äntligen hade nått toppen av framgångsstegen på Wall Street.
Grundkonceptet med Wall Street,
som myndigheter och även akademiker ibland glömmer bort,
är att det är vinstdrivande.
Genom att gynna en människa missgynnar man en annan.
2008 stod världsekonomin plötsligt på randen till en kollaps.
I kväll kan vi berätta om problem på bostadsmarknaden,
och nu kan vi se ännu fler bevis på hur allvarligt det börjar bli i vårt land.
Fastighetsmäklare sålde hus
baserat på lån utan säkerhet eller nån som helst inkomstkontroll
till folk som inte hade råd och som inte förstod låneuppläggen.
Sen tog investeringsbankerna över lånen, som de visste inte hade täckning,
byggde in dem i värdepapper,
fick toppbetyg från Wall Streets kreditinstitut
och sålde dem till investerare på Wall Street.
Sen föll allt över klippkanten.
Hundratusentals husägare kan inte betala tillbaka sina lån.
Det var som om jorden rubbades ur sin bana. Alla banker föll i bitar.
Lehman Brothers har stora problem på grund av dåliga fastighetslån…
Lehman Brothers ansökte om konkurs. Merrill Lynch och AIG var nära.
Morgan Stanley och Goldman Sachs fick statligt stöd.
Vi pratar om investeringsbanker, de smartaste på Wall Street.
Hur kan de ha haft fel så länge?
Bernie och Ruth var i södra Frankrike,
men Bernie kunde inte slita sig från det som hände där hemma.
Börsen föll som en sten.
Vi riskerar en global härdsmälta.
Det var den situation som Bernie befann sig i
när han och Ruth tog sitt privatplan för sista gången,
och kom tillbaka till New York.
Det enda nån brydde sig om då var att få tillbaka sina pengar snabbt.
Vart kunde de vända sig? De vände sig till Bernie Madoff.
Det började ringa från Frankfurt, London, Madrid, Wien, Abu Dhabi…
"Vi vill ha ut våra pengar."
Det började flöda in uttagsanvisningar.
De blev fler och fler, tills det till slut var som en lavin.
I september, oktober, det var då tumskruvarna började dras åt.
Bernie dansade nu runt så fort han kan.
Han hotade och pressade och bad många av sina äldsta klienter
att sluta ta ut pengar, och börja sätta in pengar igen.
Han ringde sin viktigaste investerare, Fairfield Greenwich,
som drevs av Jeffrey Tucker och Walter Noel, och sa:
"Nu är helt rätt tid att köpa." "Nej."
Sen ringde han Sonja Kohn på Bank Medici.
Han sa samma sak till henne, men hon nappade inte heller.
Den 2 december är det uppenbart vad som håller på att ske.
Bernie har fått uttagsanvisningar på ungefär 1,5 miljarder dollar.
Han har bara runt 300 miljoner dollar kvar på bankkontot.
Om han skriver checkar till alla klienter kommer de inte att gå igenom.
Men jag kunde ju inte fortsätta göra det på grund av upplägget
hos Ponzibedrägeriet. Då visste jag att allt var över.
Vid den här tidpunkten hade han och Frank DiPascali ett samtal
om vad de skulle göra nu.
Bernie förklarade att de är för djupt under ytan för att kunna komma upp igen.
Frank insåg omedelbart att han kommer att få ett långt fängelsestraff,
så han blev helt bindgalen.
DiPascali hävdade senare att det var först i det här ögonblicket som han insåg
att Bernie inte hade en massa tillgångar undangömda som skulle rädda alla.
Det var först nu han insåg att det var ett bedrägeri.
Det Bernie vill göra med de pengar han har kvar, sa han till Frank,
var att skriva checkar åt några av hans största, äldsta investerare,
åt några av hans trognaste anställda
och åt släktingar som hade investerat alla pengar hos honom och skulle förlora allt.
Nu hade bedrägeriet avslöjats. Det var över.
När Frank DiPascali förberedde de här checkarna som Bernie ska använda
för att dela ut sina sista pengar…
…får Bernies söner veta att det är tidiga bonusar för de anställda.
Mark och Andrew tyckte att det här lät väldigt märkligt.
De förstod inte hur man kunde skriva bonuscheckar med marknaden i fritt fall.
På morgonen den 10 december 2008 satt jag vid mitt skrivbord.
Det hade sett dåligt ut under flera veckors tid.
Bernie betedde sig väldigt märkligt, och jag försökte låta bli att störa honom.
Han kändes skör.
Jag såg hur Peter bara satt där,
och jag minns att Mark och Andy gick in på Bernies kontor.
I vanliga fall skulle de kolla med mig:
"Vad håller pappa på med? Vad händer på kontoret?"
Inte den här gången. De gick förbi mig rakt in på kontoret.
Mark och Andrew försökte övertala honom att inte skriva alla de här checkarna.
De sa: "Pappa, hur kan du veta hur det blir under resten av året?
Är det inte tryggare att hålla i pengarna tills vi ser hur året slutar?"
Efter några försök att prata om annat tappade Bernie fattningen.
Det hade kommit post till Bernie och jag tog med den in på hans kontor.
Jag måste ha överraskat dem, för de hoppade upp och stirrade på mig.
Kort därefter satte Mark och Andy på Bernie hans rock
och ledde ut honom.
Bernie gick aldrig nånstans utan att säga till mig vart han skulle gå…
…men han gick bara förbi mig. Han tittade inte ens på mig.
Mark kom fram till mig och viskade: "Vi ska gå och handla lite julklappar."
Jag såg aldrig Bernie igen.
Mark och Andrew tog med honom till takvåningen i Midtown.
Ruth var där, och det här var första gången som Bernie erkände allt.
Mitt mentala tillstånd var sånt att jag inte längre kunde fortsätta.
Det var nästan som en lättnad att säga:
"Det är över. Jag kan inte hålla på med den här charaden längre."
Det var det som fick mig att erkänna för min familj…
…att jag hade begått det här bedrägeriet.
20 DECEMBER 2016
Bernie fortsatte förklara hur stort det var.
Miljarder dollar.
Han hade bara kvar de 300 miljonerna som han försökte ge bort.
Andrew gled ner för väggen tills han satt på golvet och grät.
Så snart han hörde Bernie erkänna att hela företaget hade gått i graven,
och att det inte fanns några pengar blev Mark helt förkrossad.
Till slut kunde Ruth säga nåt, och hon sa: "Vad är ett Ponzibedrägeri?"
Det måste ha varit ett sånt där ögonblick när hela världen vänds upp och ner,
och allt man trodde var sant inte längre stämmer.
Madoffs söner gick.
Innan de nådde lobbyn hade de bestämt att de måste anlita en advokat.
Marks svärfar var välkänd advokat i Manhattan.
De anordnade ett möte hemma hos honom.
Mark och Andrew berättade vad deras pappa hade sagt och advokaten sa till dem:
"Det här är ett pågående bedrägeri. Er far skriver checkar för att dela ut
det som snart kommer att kallas de orättmätiga frukterna av bedrägeriet,
och om ni inte anmäler det
så kommer ni att vara medskyldiga till ett pågående brott."
De blev tvungna att anmäla sin pappa.
11 DECEMBER 2008
FBI kom hem till Madoffs lägenhet tidigt nästa morgon.
Bernie hade på sig sin morgonrock.
"Vet du varför vi är här?" "Ja."
De frågade: "Finns det en oskyldig förklaring?"
Bernie svarade: "Nej."
Han sa: "Det är ett Ponzibedrägeri." Det han hade sagt till sina söner stämde.
En av agenterna ringde till kontoret och berättade snabbt om vad som hade hänt.
Han blev beordrad att ta med honom.
De berättade vad Bernie fick ha på sig när han blev gripen.
Inga skosnören, inget skärp, ingen slips.
Han tog av sig sin vigselring och sin klocka.
De körde Bernie till FBI-byggnaden på Foley Square.
Där behandlades han som vilken brottsling som helst.
Därifrån ringde han Ike Sorkin.
"Hallå?"
"Det är Bernie. Jag sitter i handklovar hos FBI. Jag behöver hjälp."
Jag sa omedelbart till Madoff: "Om du pratar, sluta genast prata."
Jag visste inte då
att han hade berättat allt för FBI i två timmar innan han ringde mig.
Han sa till dem att han var den enda som var inblandad.
Jag tänkte: "Han har verkligen hamnat i en ordentlig knipa.
Åklagaren kommer inte att släppa det här."
Borgen hade satts till tio miljoner, så Bernie åkte tillbaka till lägenheten.
Det var då allt exploderade. Det tog hus i helvete.
Om du är börsmäklare, sluta genast med det du gör innan du avslutar dagen.
Bernie Madoff har blivit gripen.
Myndigheterna kallar det för ett av Wall Streets största Ponzibedrägerier.
Mannen bakom ska ha varit en av de mest beundrade på Wall Street.
Bernard Madoff, tidigare ordförande för NASDAQ.
Min mobil ringde, och det var Harry som skrek så högt han kunde:
"Madoff har precis gett upp. Vi hade rätt!"
Jag sa: "Vänta, Harry."
Jag lade ner telefonen och mina nävar knöt sig av ursinne.
Jag kände mig smutsig och utnyttjad. Hur kunde jag ha så fel om nåns karaktär?
Allt som jag hade trott om den här mannen, Bernie, visade sig vara helt fel.
Det kändes som ett svek.
När Bernie hade blivit gripen blev det fullständigt kaos.
FBI var här och SEC var här…
Folk försvann…
Jag fick ingen hjälp, men jag visste att vi måste svara i telefon.
En man ringde. Vi hade ett trevligt förhållande. Vi brukade prata, och han sa:
"Eleanor, visste du?"
Det var som ett slag i bröstet.
Jag trodde aldrig att nån skulle tro att jag var inblandad.
Det var som ännu ett slag. "Herregud…"
Jag sa: "Nej, det gjorde jag inte."
Pete stod där, och när jag hade lagt på frågade jag:
"Vad ska jag göra här? Vad kommer att… Vad ska jag göra?"
Peter bara gick därifrån.
Jag insåg att jag var helt ensam.
Det stod folk i lobbyn som ringde upp och krävde att få prata med nån.
Jag och några andra gick ner i receptionen och stod där i 20 minuter åt gången,
för det var för mycket. Man mådde illa.
Folk var rädda. Man hörde det på rösterna. De var rädda.
Oavsett vad utredningen gäller, droger, organiserad brottslighet,
så början man nerifrån och jobbar sig uppåt genom organisationen.
Här hade vi den högsta chefen, och vi visste att mycket pengar saknades.
Alla de anställda hade blivit hopfösta på 19:e våningen.
Vi visste inte vilka av dem
som visste om bedrägeriet eller rent av deltog i det,
eller om de inte hade nånting med det att göra.
Vi måste börja nånstans, så vi började förhöra alla anställda.
Efter att ha pratat med de anställda insåg FBI att det fanns en våning till.
När de har visats upp till 17:e våningen öppnade nån dörren med sitt passerkort.
Vi gick in, och vi bara:
PENSIONERAD FBI-AGENT
"Jävlar…"
Det var rum efter rum fulla med lådor,
papper och dokument överallt.
Jag insåg att om vi skulle börja flytta på bevismaterialet
skulle vi förlora mycket av det.
Jag beslutade att hela 17:e våningen var en brottsplats
och vi började utredningen där och då.
Man brukar tala om en nål i en höstack. Hur skulle man hitta nånting här?
Man behöver en källa, en informant eller ett medgörligt vittne
som kan lotsa en genom allt det.
Det var Frank DiPascali.
Han visste att han var kriminellt belastad.
Han brydde sig mycket om sin familj.
Han behövde ett sätt att göra saken bättre för honom själv.
Frank gav oss kartan som gjorde att vi kunde lista ut hur allt fungerade.
Alltihop var ganska fantastiskt.
De gjorde aldrig några investeringar. Det skedde inga transaktioner.
I andra Ponzibedrägerier handlade det om folk som förlorade på aktier.
Det var dåliga aktiehandlare som försökte komma i kapp.
Jag hade aldrig sett nåt liknande, att man inte investerade nånting alls.
Mr Madoff, vad säger du till dem som förlorade pengar?
Bernard Madoff möttes av knuffar och slag
efter att ha besökt en federal domstol i Manhattan i onsdags.
Jag stod längst bak i den där klungan av tv-kameror och reportrar.
Rör mig inte.
Det finns en berömd scen där han knuffar undan en tv-kamera.
Det skedde dagligen.
Mr Madoff, vad vill du säga till alla dem som har förlorat pengar?
Bernie Madoffs bedrägeri var som en enorm eldsvåda i ekonomijournalistikens värld.
Det var en brandslang som sprutade nyheter.
Det var överallt, för det handlade om så mycket mer än bara en människa.
När man tänker på finanskrisen
var det en period när alla blev av med sina hem och sitt pensionssparande.
Arbetslösheten steg i rekordfart.
Folk ville ha nån att skylla på, men allt som fanns var bara stora institutioner.
Men plötsligt dök Bernie Madoff upp,
och han blev krisen förkroppsligad.
Han blev finanskrisens ansikte.
Allt hat, all bitterhet, allt ursinne som riktades mot Wall Street
kunde nu plötsligt riktas mot honom.
Folk ville veta hur Madoff kunde släppas ut mot borgen.
Hur kunde han få bo i sin takvåning,
till skillnad från de mindre lyckligt lottade som inte har hans pengar,
och som hölls utan chans till borgen på Rikers Island?
Det kändes bara inte rätt.
Först hörde man om Bernie Madoff. Sen började man höra om investerarna.
Filmskaparen Steven Spielberg, Fred Wilpon, ägare till Mets…
De stora namnen på listan över investerare avslöjades först.
Elie Wiesel, fredspristagare och förintelseöverlevare…
I första början…
…kände jag ett slags…
…inte fysisk utan andlig, mental nakenhet.
Allt hade tagits från mig.
Det tog flera dagar till, och i vissa fall flera veckor, att hitta
den pensionerade fängelsevakten, den pensionerade läraren, tandläkaren…
VI BLEV RUINERADE
De var riktiga människor. Man kände dem och man såg deras ansikten.
Plötsligt blev allt mänskligt och äkta.
När min pappa dog sa min lillebror:
"Pappa hade alla sina pengar hos Madoff. Vi kan lika gärna lämna dem där."
Jag bestämde mig för att gå i pension eftersom jag tänkte att där fanns pengar.
Jag kunde använda de pengarna. Jag kunde ta ut dem och leva på dem.
Jag flyttade till Florida.
Jag använde mina egna sparpengar för att köpa mitt hus.
Jag tänkte: "Det här blir jättebra. När jag får min utdelning
kan jag betala tillbaka de pengar jag själv lade på huset
och sen har jag kvar pengar att leva på. Det här ska bli mitt sista hem."
Jag var jättenöjd.
Jag hade bara bott i huset i fyra månader när min bror ringde och sa:
"Bernie Madoff har precis gripits för bedrägeri."
Det var en enorm chock.
Jag tänker ofta: "Vad hade hänt om pappa hade levt och hade hört det här?"
Jag tror att det hade dödat honom ännu snabbare än cancern gjorde.
Pappa investerade hos Madoff sen åtminstone början på 80-talet.
När man lägger samman alla konton hade vi omkring 30 miljoner dollar där.
Sen gick både Madoff och pengarna upp i rök och försvann.
Det var 30 miljoner i Monopolpengar.
Jag kände mig dum för att jag hade blivit lurad, vilket ju alla hade.
Dessutom sa min familj: "Rich har lite erfarenhet från Wall Street
så han förstår hur det här fungerar." Borde jag ha vetat bättre?
Det var definitivt en sak som påverkade mig personligen.
När jag först hörde om vad som hade hänt och att jag inte skulle få några pengar
blev jag väldigt upprörd och rädd.
Vad skulle jag göra? Jag kunde inte få nåt jobb. Jag var redan en bit över 70.
Men det kändes värst för min pappa, trots att han hade gått bort.
Det fanns ett uttryck som min mamma brukade använda som var:
"Det är shanda för grannarna."
Det betyder att dina grannar vet att du har fattat ett dåligt beslut.
Man drar skam över sig.
Han blev lurad.
Det gjorde mig väldigt arg.
Min fru och jag hade fattat vissa ekonomiska beslut.
Vi har en son med funktionshinder,
och vi tyckte inte att vi behövde livförsäkringar
eftersom vi hade våra investeringar hos Madoff
och de pengarna skulle vi kunna utnyttja för hans vård i framtiden. Det försvann.
Jag ville försöka se till att min mamma kunde bo kvar i sitt hus.
Det var det hus som min pappa hade byggt i Palm Beach.
Men jag visste att huset, som var vår största tillgång, till slut måste säljas.
Min mamma blev helt förkrossad.
Men det är inte synd om mig.
Många människor förlorade allt de hade.
Ekonomisk brottslighet skiljer sig från annan brottslighet.
Vanligtvis har människor dött innan utredningen börjar.
Vid ekonomisk brottslighet dör de efteråt.
En förvaltare på en fransk investeringsbank
som hade investerat 1,5 miljarder dollar av sina klienters pengar hos Bernie Madoff
hittades död i dag på sitt kontor i Manhattan. Man misstänker självmord.
René-Thierry de la Villehuchet.
Thierrys självmord var en stor nyhet.
Det hände 11 dagar efter att Bernie angav sig själv.
Thierry stängde in sig på sitt kontor,
skar upp armarna och blödde i en papperskorg
för att inte ge städerskan onödigt jobb.
Han valde sitt sätt att dö på…
…ett smärtsamt sätt, för att sona för sina underlåtenhetssynder.
Vilket slöseri med människoliv.
Han var en ärbar man som blev bedragen.
Det var traumatiskt för mig också. Jag grät i tre dagar.
Jag hade tänkt ringa Thierry.
Jag visste att han hade förlorat mycket och att hans firma var dödsdömd.
Jag önskar att jag hade ringt. Jag kanske hade stoppat honom.
12 MARS 2009
För kanske sista gången nånsin
lämnade Bernie Madoff sin takvåning på Manhattan i morse
och åkte till den federala domstolen.
Bernie erkände sig själv skyldig eftersom han var skyldig.
Han hade inget att vinna på att låta det gå till rättegång.
Det hade bara dragit ut på en process som utsatte hans familj
för oerhört mycket negativ uppmärksamhet.
Han bestämde sig för att få det överstökat.
"Jag måste bli av med kamerorna. Jag måste skydda Ruth och pojkarna."
De kom fram till ett antal åtalspunkter gällande bedrägeri och penningtvätt.
Det var en lång process.
Det räckte inte med att säga "skyldig". Han behövde förklara vad han hade gjort.
Mot slutet bad hans advokat om fortsatt borgen
tills Bernie fick sin dom, vilket skulle kunna ta flera månader.
Domaren sa nej.
"Han har erkänt sig skyldig och han ska spärras in."
I den stunden visste alla att Bernie skulle åka i fängelse samma dag.
Man hade kunnat höra en knappnål falla.
Man hörde klicket när handklovarna låstes fast om hans handleder.
Han fördes till ett fängelse i Manhattan där han hölls tills domen förkunnades.
Myndigheterna, åklagaren, ville att jag skulle förhandla med dem.
De ville sluta nåt slags avtal och få mig att berätta om vem mer som var inblandad.
20 DECEMBER 2016
Ingen trodde att jag hade gjort allt det här själv,
så det måste vara andra inblandade.
När Bernie Madoff sa att han hade gjort allt själv
visste jag att han främst försökte skydda sin familj och, givetvis, sina anställda.
Det var omöjligt för bara en person att utföra ett så komplicerat bedrägeri.
De anställda på 17:e våningen var vad jag kallar ovetande medskyldiga.
Alla där hade bara high school-examen, och de visste ingenting om Wall Street,
men det var i princip de som såg till
att det här Ponzibedrägeriet kunde pågå oupptäckt under flera år.
Under vår utredning hade alla anställda samma försvarstaktik.
Till och med Frank DiPascali.
De sa att de inte visste att det var ett Ponzibedrägeri.
När de sa att de inte visste att det var ett Ponzibedrägeri
sa de också att de visste att det inte var äkta transaktioner…
…men att Bernie hade tillgångar nånstans i Europa
och guld och fastigheter som skulle täckte förlusterna.
Det var fortfarande olagligt.
Federala utredare undersöker 20 år av bedrägerier på Madoffs firma.
De utreder Bernies söner Andrew och Mark, som skötte företagets börshandel.
Andrew och Mark Madoff visste absolut att investeringsrådgivningsbyrån
inte fungerade som en vanlig börsmäklare.
De kanske inte visste att det var ett Ponzibedrägeri, men de visste
att allt inte gick rätt till.
Jag jobbade där i 25 år. Jag såg de där pojkarna växa upp.
De gick aldrig ner till investeringsrådgivningssidan.
De hade ingenting med det att göra.
Madoffs fru sen 49 år tillbaka, Ruth, utreds också, men har ännu inte åtalats.
Jag har inga kommentarer om någonting.
Jag får ofta frågan om jag trodde att Ruth visste.
Jag tittade väldigt noga på Ruth.
Ruth hade ett kontor runt hörnet från Bernies kontor.
När jag gick in på hennes kontor och öppnade dokumentskåpet utbrast jag:
"Jösses! Vi har fått jackpot!"
Om Ruth Madoff hade varit en gangster hade hon kallats Ruthie Books.
Hon skötte bokföringen och hon var väldigt organiserad.
Personliga deklarationer, bankkontoutdrag,
information om Bernies båtar, fastigheter som de ägde…
Allt fanns där för oss att använda.
Vi lärde oss mycket om Bernies livsstil,
men jag såg aldrig nåt som antydde att hon kände till Ponzibedrägeriet.
Vi vet inte vad Bernie berättade för henne.
Min pappa var väldigt medveten om pengars värde.
Han försökte uppfostra mig i samma anda.
Han sa: "Om nåt verkar för bra för att vara sant, så är det det."
Men han lydde inte sitt eget råd. Jag förebrår honom inte för det.
Det är myndigheternas fel. SEC gick på det. De blev grundlurade.
Om SEC gör en granskning eller genomför en utredning
men i stället för att göra det rätta, och ganska lätt upptäcka bedrägeriet,
så låter man bedrägeriet fortgå och ger det därmed trovärdighet,
och det växer tack vare de här granskningarna och utredningarna,
så är det ett väldigt dåligt betyg för myndigheterna.
Utan finanskrisen hade han kanske aldrig åkt dit.
"Vi ber om ursäkt och vi håller på att lösa problemet." Så löd SEC:s svar.
Myndigheten kallades till kongressförhör i dag
efter att en rapport sa att myndigheten var inkompetent.
Kongressen påbörjade en utredning och jag kallades som vittne.
Jag valde att komma dit tidigt.
Hela pressläktaren var full.
Jag pratade med journalisterna och sa att de skulle förvänta sig nåt stort.
Bredvid pressen satt SEC:s tjänstemän.
Mitt budskap till dem var att jag skulle sätta dit dem.
Som dagens vittnesmål kommer att avslöja
försökte jag och mitt team att få SEC att utreda
och stänga ner Madoffs Ponzibedrägeri.
Våra upprepade, trovärdiga varningar till SEC började i maj 2000,
när Madoffs Ponzibedrägeri bara gällde tre till sju miljarder dollar.
Vi hade gett dem tillräckligt många varningsflaggor och matematiska bevis
för dem att ha kunnat stänga ner honom där och då.
Tyvärr svarade de inte på mina skriftliga framställningar år 2000,
2001, 2005, 2007 och 2008, så nu sitter vi här i dag.
Det var en aldrig förut skådad explosion. Hela myndigheten skakade.
Han var…väldigt specifik
när det gällde bristerna, och också väldigt hård.
SEC har för många advokater och för få tjänstemän med branscherfarenhet
och kunskap nog att hitta bedrägerier
till och med när de får ett miljardfall serverat på silverfat.
Ni har ingen ursäkt, och ni måste be Madoffs offer om ursäkt.
SEC fortsätter ryta som en mus och bita som en lus.
Det var de mest upprörda kongressförhören sen Watergate.
Jag talar nog för alla när jag säger att vi hatar bedrägerier.
Vi önskar att det aldrig inträffade och…
Ert jobb är att stoppa bedrägerier, inte att hata dem.
En kille ledde er till den här dynghögen
som är Bernie Madoff och stack ner er näsa i den, men ni förstod ändå inte.
Ni kunde ha stoppat Madoff på en halvtimme genom att följa upp anklagelsen
att de inte utförde transaktioner.
Om ni ska vara en tillsynsmyndighet har ni misslyckats kapitalt.
Fattar ni inte?
Sitter SEC för nära branschen?
Hålls de som gisslan av branschen, eller gör de sitt jobb för oss skattebetalare?
När jag började göra affärer med alla mina klienter hade jag ingenting.
Jag var bara en liten kille från Queens. Jag gick aldrig på Harvard och så vidare.
Varför skulle nån lita på mig med sina affärer och ge mig sina pengar?
Men det första jag lärde mig var:
Vad man än gör i den här branschen får man aldrig bryta ett löfte.
Man stod vid sitt ord. Så var det. Man litade på varandra.
Men inget i den här branschen är som det verkar.
Att Bernie Madoff erkände sig skyldig
gjorde att han drog bort uppmärksamheten från banker och andra stora investerare
som också borde ha hamnat i fängelse.
Enligt min åsikt upphävde matarfonderna sitt ansvar
och hade ingen ansvarsskyldighet för att oskyldiga förlorade sina pengar.
De var skyldiga till att inte göra den noggranna granskning som var deras jobb.
Jag tycker att Fairfield Greenwichs ägare,
Sonja Kohn och alla de andra, borde ha hamnat i fängelse.
Madoff hade aldrig kunnat utföra sitt bedrägeri
om inte JP Morgan Chase hade stöttat honom.
JP Morgan är den enda entitet
som hade insyn i Bernies Ponzibedrägeri.
Checkkontot. 703-kontot.
Banken har hävdat att under en period mellan 2003 och 2008
så hade du mellan tre och sex miljarder hos JP Morgan Chase.
-Stämmer det? -Ja.
Det var tillräckligt för att göra banken uppmärksam på att allt inte var normalt.
De var skyldiga enligt lag
att granska det kontot och undersöka vad han gjorde för affärer.
När man flyttar mer än 10 000 dollar genom banksystemet
och banktjänstemännen inte förstår logiken bakom transaktionen
generar det en så kallad rapport om misstänkt aktivitet.
Sen börjar federala myndigheter titta på det. FBI.
Hur kan man föra över miljarder dollar
med falska transaktioner fram och tillbaka i stora banker…
…utan att generera en dylik rapport?
JP MORGAN HJÄLPTE MADOFF
Folk lät bli att ställa frågor.
Om man får bra avkastning och mycket pengar
och blir ombedd att inte ställa frågor så gör man inte det.
Girighet påverkar människor på det sättet.
JP MORGAN FÅR BÖTA
JP Morgan fick betala några miljoner i böter för deras roll i Madoff-fallet,
men ingen åkte i fängelse. Ingen på banken blev ens åtalad för brott.
Hur är det möjligt?
Det är så de gör affärer.
JP Morgan Chase har erkänt delaktighet i fem enorma bedrägerier
som har omfattat miljarder dollar under de senaste sex åren.
När de åker fast behöver de aldrig avslöja hur mycket de har tjänat på bedrägeriet.
De betalar bara böter och går vidare.
JP Morgan Chase tjänade ekonomiskt på Madoffs brott.
Jag måste tro att de absolut förstod vad som pågick.
Madoffs bedrägeri var så mycket större än alla andra.
Det är världens hittills största Ponzibedrägeri.
När allt tog slut 2008 trodde folk att de hade 64 miljarder dollar hos Madoff.
PONZIBEDRÄGERIETS STORLEK: 64,8 MILJARDER
64 miljarder dollar.
Men det var låtsaspengar, som Bernie hade hittat på.
Glöm inte att de 64 miljarderna var de falska vinster som skapades.
Men där fanns även en riktig summa.
Alla de pengar som folk hade gett Bernie var sammanlagt 19 miljarder dollar.
Det var 19 miljarder dollar som folk hade investerat hos Madoff.
Det är en häpnadsväckande siffra, 19 miljarder dollar.
Det var ideella organisationer som hade investerat pengar, stiftelser, individer
och människor som hade sålt småföretag och investerat alla sina besparingar.
Det var många som investerade alla sina pengar hos Madoff och förlorade allt.
Efter upptäckten att Bernie aldrig hade investerat pengar
och att det inte fanns högar med optioner i nåt bankvalv blev folk förtvivlade.
Men folks förtvivlan lättade när man i Washington beslutade
att Bernie var medlem av Securities Investors Protection Corporation, SIPC.
SIPC grundades efter en lag om investeringsskydd som klubbades 1970.
Dess syfte är att driva en försäkringsfond…
…som kan ge upp till 500 000 dollar per konto
om en mäklare tar pengar utan att köpa värdepapper för dem.
Det är Wall Street som får stå för de 500 000.
Wall Street finansierar SIPC genom medlemsavgifter.
Men i Madoff-fallet bestämde domstolen
att det borde göras undantag för Ponzibedrägerier i stadgarna.
Det betydde att SIPC:s försäkring inte gällde Ponzibedrägerier.
Det är rent nonsens. Det är just vid Ponzibedrägerier som försäkringen behövs.
Det ironiska är att försäkringsfonden
hade varit gravt underfinansierad i nästan 20 år.
1990 bestämde SIPC
att det belopp som medlemsföretagen skulle bidra med till försäkringsfonden…
…skulle vara 150 dollar per år.
Inte per kund, vilket fortfarande hade varit ett skämt, utan per företag.
Det är mindre än de lägger på blommor i vd:ns svit varje vecka.
Till slut fanns det så många offer
att SIPC hade gått i konkurs om alla skulle ha fått kompensation.
Det var då Irving Picard kom in i bilden, som Madoffs förvaltare.
Förvaltaren är den som är ansvarig
för att likvidera en börsmäklare som har gått i konkurs.
Picard tillsattes av SIPC.
Hans arvode betalades av SIPC.
Irving Picards jobb var att räkna ut exakt vem som har rätt till vad.
Det finns en formel som Picard bestämde var den enklaste att använda.
Det är nettokapitalformeln.
Vi fortsätter få ut pengar, och vi försöker vara rättvisa.
Vissa var nettoförlorare,
vilket innebar att de inte kunde få ut några pengar ur Ponzibedrägeriet.
Men säg att jag är en tidig Madoff-investerare.
Jag har plockat ut pengar utan att veta att det är ett bedrägeri.
Jag har tjänat mer än jag har lagt in.
Enligt förvaltaren har jag gjort en nettovinst,
och måste ge tillbaka pengarna.
Det blir ett återkrav.
KÄRANDE SVARANDE
De här återkravsstämningarna gjordes av förvaltaren
mot hundratals och åter hundratals investerare.
Men det var en ganska omtvistad fråga,
för nettovinnarna var ofta små, äldre investerare.
som hade varit hos Bernie från första början.
De hade investerat pengar hos honom och levt på vinsterna
som han skapade åt dem under årens lopp.
Om min morfar hade öppnat ett konto hos Bernard Madoff
och min mamma hade ärvt det kontot och sen hade jag ärvt det av henne,
skulle jag som hans dotterdotter få betala för uttag som gjordes för 45 år sen.
Man kan förstå att folk var ursinniga,
särskilt de som hade plockat ut pengar år efter år,
till exempel till sin pension eller för att bekosta barnens utbildning.
Dessutom betalade de skatt på de pengarna.
"Hur ska jag betala tillbaka pengar som finns hos skattemyndigheten?"
I princip tog Picard pengar från en grupp Madoff-investerare
för att betala tillbaka en annan grupp. Jag kallar det ett omvänt Ponzibedrägeri.
Offren blev offer ännu en gång.
Jag hade varit hos Madoff sen 1992, och vi tog ut mer än vi satte in.
Så förvaltaren kom till oss och sa: "Hit med pengarna."
Vi hade inga pengar, för vi tog ut dem och använde dem varje år.
Vårt återkravsfall fortsatte i flera år.
Vi fick ständigt ringa advokaterna och fråga vad det var som hände.
Vi kunde inte planera för framtiden. Det var fruktansvärt. Helt fruktansvärt.
En gång fick vi höra att det nog vore bättre för oss att skilja oss,
eftersom vi hade hört att de inte beslagtog fruns tillgångar.
Men man vet inte, och man kan inte lita på nån längre.
Men då sa vi: "I helvete heller."
Vi började kämpa på ett annat sätt, genom en ansökan om försvårande omständigheter.
ANSÖKAN FÖR GORDON BENNETT
Man får en blankett att fylla i…
De sa: "Om du blev tvungen att gå in i garderoben
och sälja alla dina kläder, vad skulle du få för dem?"
Jag hade sex par jeans.
Vad är våra smycken värda?
Jag har inga smycken.
-Vi hade inget sånt. De frågade om konst… -Vi har ingen konst.
Vi fyllde i blanketterna med vad vi hade, och det var inte särskilt mycket.
Det var smärtsamt att gå igenom det här år efter år
utan att veta vad som ska hända.
Men till slut gick det vägen.
Våra advokater i New York pratade med dem. Till slut sa förvaltaren: "Ni är fria."
Jag blev liksom av med min man under flera år,
för allt han gjorde var att försöka hitta en lösning.
Han blev så besatt av att hitta en lösning
att en del av honom bara försvann, och det tar på krafterna.
Jag tjänade pengar, investerade dem, kollade upp allt, men allt föll i bitar.
Det är en sak att bli av med sitt livs besparingar.
Det är illa.
Men att bli av med sitt hus är fruktansvärt.
Jag tror att man måste klargöra vilka som är offer här.
Det finns änkor där ute som… De anförtrodde Bernie alla sina pengar.
Folk som investerade via matarfonder. De visste inte bättre.
Men om man tittar på stora investerarna…
…folk som hade hundratals miljoner eller miljarder investerade hos Madoff…
De ska vara väldigt kunniga och sofistikerade,
men som i princip skrev kontrakt med djävulen.
Jag tror att de vet vad de gav sig in på.
Vi pratar om de fyra stora investerarna.
Norman Levy, Jeff Picower, Stanley Chais och Carl Shapiro.
Jag hade ett speciellt förhållande med de fyra stora klienterna.
De ville inte lura mig heller.
Vi hade täta band, nästan som en familj.
Dessutom tjänade jag pengar åt dem. De ville inte döda gåsen som lade guldägg.
Picower var lite annorlunda.
Picower betedde sig som en medskyldig.
Jag tror inte att Bernies Ponzibedrägeri hade kunnat överleva utan honom.
Bernie behövde Picower för att fortsätta få in pengar.
Jag hävdar att Bernie Madoff hjälpte Jeffry Picower att begå skattebrott.
De utnyttjade varandra.
Dessutom tjänade Picower mer pengar på Bernies bedrägeri än nån annan,
och Irving Picard visste vad som pågick.
När Madoff hade gripits började Picard försöka få ut pengar ur Picower.
Irving Picard, som är ansvarig för att få tillbaka pengarna som stulits,
har stämt den ljusskygga Picower och hans fru
och hävdar att de fick en årlig avkastning på 950 procent på Madoffs investeringar.
Samtidigt var medelavkastningen på börsen bara nio procent.
Jag har alltid trott att Picower visste mycket mer om bedrägeriet.
Tyvärr får vi aldrig veta.
Utredare försöker förstå hur Jeffry Picower
hamnade död i botten av sin pool i Palm Beach.
Polisen utreder det som en drunkning, men har inte uteslutit andra orsaker.
De visste att han skulle ställas till svars för sin roll i bedrägeriet.
Han kanske försökte begå självmord.
Men obduktionen visade att det var en hjärtattack.
Om Jeffry Picower hade varit vid liv hade han säkert blivit åtalad.
Medan Jeffry Picower absolut borde ha fått fängelse,
lyckades Picard kräva tillbaka pengarna.
Jeffry Picowers fru Barbara måste återlämna 7,2 miljarder dollar,
som var orättmätiga vinster från Ponzibedrägeriet.
Vi hoppas att de positiva och rättvisa utfall,
som vi har nått i Picowerförhandlingarna och i flera andra förhandlingar,
kan och kommer att upprepas.
När det gäller de andra stora investerarna
fick Norm Levys kvarlåtenskap återlämna 220 miljoner dollar.
Stanley Chais kvarlåtenskap gick med på att återlämna 227 miljoner,
och Carl Shapiro fick återlämna 625 miljoner dollar.
Irving Picard hade fått tillbaka över 14 miljarder
av de ungefär 19 miljarder i kontanter som hade kommit in i bedrägeriet.
Ingen hade kunnat drömma om att man skulle få tillbaka så mycket.
Men de metoder som han tvingades använda var hjärtskärande.
De gav sig på oskyldiga Madoff-offer med en medelålder på 70 år.
Vissa fick söka jobb på Walmart…
De stämde dem på pensionsfonder och hus, samtidigt som de tog skandalösa arvoden.
Under en period på ett antal år fick Picards advokatbyrå över en miljard dollar
för att förvalta Madoffs konkursbo.
Irving Picard blev väldigt rik tack vare Madoff-katastrofen.
Det var inte alls en rättvis process, för vi var oskyldiga.
Att tvinga oss att genomgå det… Jag känner mig absolut trakasserad.
Jag känner annorlunda. Om man ser på det rent analytiskt…
Det enda sättet att betala de andra offren var att ta från dem som tog ut pengar.
Det finns inga mer pengar. Jag gillar det inte, men jag har inget bättre alternativ.
Jag tror att det var ett nödvändigt ont, och att förvaltaren gjorde sitt jobb.
IRVING PICARD VILLE INTE STÄLLA UPP PÅ EN INTERVJU
PÅ GRUND AV PÅGÅENDE RÄTTSTVISTER
29 JUNI 2009
De senaste tre månaderna har Bernie Madoff tillbringat i en liten fängelsecell
här i Manhattan, inte långt från domstolen.
I dag får han veta hur resten av hans liv blir.
Jag vaknar varje morgon och min fru…
Jag har det som är viktigt.
Han kan inte ta dem ifrån mig.
Det säger mycket om USA:s historia när det gäller ekonomisk brottslighet
att de största farhågor Madoffs offer hade när domslutsdagen närmade sig
var att han skulle få en tillsägelse.
Att han skulle få en klapp på huvudet och skickas till nåt angenämt fängelse
där han skulle få sitta av ett ganska milt straff.
Det hade ju hänt förut. Folk hade sett det.
När jag gick till domstolen i juni 2009
satt många av Bernie Madoffs offer i rättssalen.
De var fängslande. De pratade om hur de hade förlorat allt.
Jag skulle gå i pension. Det kommer aldrig att hända som det ser ut nu.
När jag går och handlar måste jag tänka efter. Det är ett helt annat liv.
Jag vaknar mitt i natten och drömmer om det här
och om skadan som han har åsamkat hela min familj.
Jag hade aldrig sett ekonomisk skada i så stor skala förut.
Försvarsadvokaten, Ike Sorkin, bad om nåd.
Han sa: "Han är 70 år gammal.
Han kommer inte att begå liknande brott igen."
Sen sa Bernie: "Jag vill vända mig till mina offer och be om ursäkt."
Det märkliga var att Bernie Madoff inte hade nåt ansiktsuttryck.
Han visade inga tecken på ånger. Han visade inga känslor.
Han var som en finansiell seriemördare.
Han kunde se änkor i ögonen
och ta deras pengar och säga: "Jag ska ta hand om dig. Lita på mig."
Men i nästa andetag lurade han dem.
Han gjorde det om och om igen.
Sen började domaren prata.
Han sa att han behövde utfärda en dom
som motsvarade storleken på Madoffs brott.
Han dömde honom till 150 års fängelse.
Det var en rent symbolisk dom.
Det var en domare som sa: "Du har åsamkat samhället så mycket skada.
Samhället ska åsamka dig motsvarande skada."
Det var ett enastående ögonblick.
När Madoff väl hade fått sin dom
fanns det en önskan hos flera myndigheter, hos offer och hos oss alla
att de som hade varit inblandade skulle ställas till svars för sina brott.
Under en period ingick jag i det team som hade hand om Madoff-relaterade åtal.
Det tog flera år för dem att pussla ihop allt det Frank hade berättat för dem,
och det ledde sen till åtal mot de anställda på 17:e våningen
som ansågs ha varit medskyldiga till Ponzibedrägeriet.
SEX ÅRS FÄNGELSE
Annette Bongiorno och Jodi Crupi fick båda sex års fängelse.
2,5 ÅRS FÄNGELSE
Jerry O'Hara och George Perez fick båda två och ett halvt år.
Det man ibland glömmer är
att Peter Madoff fortsatte att utreddes av åklagare.
Peter Madoff förklarade sig skyldig och fälldes på två åtalspunkter,
att ha förfalskat börsmäklardokument
och att ha deltagit i en sammansvärjning med ett flertal brottsliga mål.
Inga av åtalen handlade om att han hade deltagit i Ponzibedrägeriet,
och han insisterade på att han inte hade vetat nånting om det.
Trots det dömdes han till tio år i federalt fängelse.
TIO ÅRS FÄNGELSE
Frank DiPascali åtalades för bedrägeri.
Men eftersom Frank samarbetade med myndigheterna
skulle han inte få sin dom förrän efter att fallet hade avslutats.
Fallet avslutades flera år senare,
men Frank dog av lungcancer fyra veckor senare. Han blev aldrig dömd.
DOG INNAN HAN FICK SIN DOM
Det här var ett enormt stort bedrägeri,
och alla som dömdes i rättegång var inblandade i bedrägeriet under tiotals år.
Deras händer var inte bara lite smutsiga, de var väldigt smutsiga.
Samtidigt var de uppenbart inte hjärnorna bakom bedrägeriet.
Så var de domar som de fick rättvisa?
Det kan inte jag säga.
Hade jag varit strängare om jag hade varit domare? Ja.
När Bernie hade gripits var det många som hatade Mark och Andy.
De hatade de här fina unga männen, som de såg som monster.
Sen skandalen avslöjades har Mark och hans bror Andy levt under hård press.
Hans familj ska känna den smärta som han åsamkade vår familj.
De utsattes för den mest obevekliga, hårda
och fientliga mediauppbådet som jag nånsin har sett.
Mr Madoff?
Sönerna blev chockade och förfärade av sin fars brott.
De sa till Ruth att hon behövde välja.
De krävde att hon skulle bryta all kontakt med Bernie.
De sa: "Det är antingen han eller vi."
Och ännu värre: "Det är han eller dina barnbarn.
Välj."
Men hon kunde aldrig släppa honom helt.
De hade varit tillsammans sen hon var 13. Hon kunde inte lämna honom nu.
Det ledde till månader av konflikter mellan Ruth och hennes älskade söner.
De vägrade träffa henne.
Familjen splittrades. Det var som om man hade krossat den med en hammare.
Det han gjorde mot mig, min bror och min familj är oförlåtligt.
Det han gjorde mot tusentals andra människor, förstörde deras liv…
Jag kan aldrig förstå eller förlåta. Jag kommer aldrig att prata med honom mer.
Andy hittade ett sätt att gå vidare, men Mark gjorde inte det.
Han gjorde bara inte det. Det var för mycket.
-Har du pratat med din pappa? -Inga kommentarer. Jag kan inte hjälpa er.
Han hamnade på en mörk plats.
Jag vet inte om det hade funnits nåt som nån hade kunnat göra, för…
Han blev ständigt anklagad.
Folk antydde saker hela tiden. Han kom inte undan.
Det fanns ingenstans att ta vägen.
Det är svårt att prata om Mark. Hur som helst…
Madoff-skandalen tog en tragisk vändning
när den ökända fängslade finansmannens äldste son
hittades död i sin New York-lägenhet efter vad som förmodas vara självmord.
Enligt polisen upptäcktes 46-åriga Madoff av sin svärfar strax efter halv åtta.
Han hade ett hundkoppel om halsen och Madoffs tvååriga son sov på sitt rum.
Han lämnar efter sig fyra barn från två äktenskap.
Jag minns att jag tänkte att det var ett långfinger åt hans pappa.
Det var på tvåårsdagen efter att han berättade om Ponzibedrägeriet.
Jag tror att han medvetet planerade det för den dagen
som ett sätt att säga till sin pappa: "Se vad du gjorde mot mig."
Jag kan inte komma över det han gjorde mot honom. Det går inte.
Jag har en egen son som är i samma ålder,
och jag kan inte föreställa mig att låta honom lida så.
Han led, han led verkligen.
Det är nog därför jag gråter.
Vi stod varandra nära. Han var min bästa vän, och jag ville hjälpa honom.
Jag kommer att önska till den dag jag dör att jag hade gjort det han ville.
Jag vet inte om det hade gjort nån skillnad, men…
Det hade kanske kunnat ändra nåt om jag hade försökt.
Efter Marks död kom Ruth och Andy varandra väldigt nära.
De kunde återuppta sitt förhållande
och han blev en stor källa till stöd och uppmuntran för henne.
Sen, och det är nästan för sorgligt,
så kom den cancer som Andrew hade besegrat tio år tidigare tillbaka…
…i en väldigt aggressiv form.
Det var fruktansvärt, men Andy kämpade.
Jag sa: "Tror du att det skulle hjälpa dig att prata med honom? Med Bernie?"
"Det kommer aldrig att hända."
Jag träffade honom på våren.
Han kom för att föreläsa på en kurs som jag höll i på Princeton.
Under lunchen med hans fästmö sa han: "Du vet, min pappas brott…
Det dödade min bror snabbt, och det dödar mig långsamt."
Andrew Madoff dog av lymfom, 48 år gammal,
sex år efter att hans fars Bernie Madoffs ökända Ponzibedrägeri kollapsade.
Han gick bort med familjen runt sig, och han lämnade Ruth ensam kvar.
Hennes man satt inspärrad på livstid, hennes båda söner var döda.
Bernard Madoff vet åtminstone att han har tak över huvudet.
Hans fru Ruth kan inte vara lika säker längre.
I går beslagtog federal polis Bernard Madoffs takvåning i Manhattan.
Lägenheten är borta, och husen i Palm Beach i Florida,
i södra Frankrike och på Long Island, vilket gör att hans fru nu är hemlös.
Jag var med när vi kastade ut henne. Vi tog allt och sa: "Du måste ut."
Jag var i köket och gjorde en sammanställning av hennes smycken.
Hon verkade som förlamad av chock.
Hon rökte en cigarett.
Jag sa: "Ruth, de tar livet av dig."
Hon sa: "Om det bara vore så."
Hon verkade ha förlikat sig med att hon skulle få ett olyckligt slut.
Ruth Madoff har lämnat hemmet och överlämnat allt lösöre till federal polis.
Plötsligt var hon en nomad.
Hon levde ur två resväskor i bagageluckan på bilen.
Det var hennes liv nu.
Hon förlorade allt.
Hon förlorade sin position, hon förlorade båda sina söner
och sin man, som hon hade varit med sen hon var 13.
FEDERALT FÄNGELSE
När jag besökte Bernie i fängelset efteråt
var det väldigt lite som var äkta
när det gällde hans beskrivning av bedrägeriet och hur han kände om det,
men jag tror att han kände äkta sorg
över det som hade hänt hans familj.
Erkända psykiatrer som jag har talat med om Madoff-fallet
har lagt fram tesen att det Bernie sörjde var förlusten av hans familjs dyrkan.
Det handlade inte om att han älskade dem, utan att han älskade att de älskade honom.
Det är förstås ett tecken på en ren narcissist och en ren sociopat.
Men vad det än var, kunde jag se att det tog honom hårt.
Tack.
Tack. Sätt er, är ni snälla.
Det är ett obestridligt faktum
att en av de viktigaste orsakerna till vår ekonomiska nedgång
var ett sönderfall hos de stora finansinstituten
och bristen på tillräckliga regelverk för att förhindra missbruk och excesser.
En kultur av oansvarighet kunde slå rot.
Från Wall Street till Washington ut till hela landet.
Frågan är vad vi ska göra nu.
Vi valde inte hur den här krisen började,
men vi kan välja vad den här krisen lämnar efter sig.
Den globala finanskrisen visade att man inte kan lita på Wall Street.
Man kan inte lita på bankerna,
på analytikerna, på finansinstituten och definitivt inte på myndigheterna.
Madoff blev finanskrisens syndabock.
Ingen åkte i fängelse förutom Madoff och några av hans lakejer.
Ingen från finansinstituten fick fängelse, ingen av Wall Street-analytikerna,
ingen på bankerna fick fängelse.
Vd:arna hamnade inte i fängelse. De fick bonusar.
Bankerna fick statligt stöd, men ingen hjälpte Bernies offer.
Man får inte glömma offren. När man ser vad de har gått igenom…
Det är svårt.
Min mamma gick bort innan vi blev tvungna att sälja huset.
Den sista dagen, när vi lämnade huset, var en av de värsta dagarna i mitt liv.
Jag körde ut genom grindarna…
…och jag började gråta som…
Jag kunde inte sluta.
Jag lämnade det hus som min pappa hade byggt, som min mamma hade bott i.
Det var slutet på mitt liv i Palm Beach. En stor del av mitt liv var över. Borta.
Jag bor i en hyreslägenhet, så jag äger inte min bostad.
Jag saknar det huset.
Jag hade gärna hållit fast vid det, men jag har lärt mig att leva utan pengar.
Det var nog det bästa min pappa lärde oss: att överleva.
Jag har inga problem med att behöva flytta eller göra nya saker.
Just nu lär jag mig om Shakespeares pjäser, och jag tänkte
att Bernie Madoffs historia är väldigt shakespeariansk.
Den passar in med hur Shakespeare brukade skriva.
Där finns en skurk, och han hade barn, men han ville ha makt.
Och det var en tragedi.
Det faktum att Bernie Madoff anmäldes till FBI av hans egna söner
gjorde det här till nåt som var ännu mer tragiskt när det gällde svek,
och ju mer jag satte mig in i historien desto mer såg jag den
som en liknelse om sviken tillit.
Det är monstret i allas garderober. Det är det fruktansvärda under sängen.
Det är det som alla vet skulle kunna hända vem som helst.
De enda som kan lura en fullständigt är de som man litar på fullständigt.
Priset man betalar för att lita på nån är att man kan bli sviken på det sättet.
Folk vill tro på bra avkastning utan risk.
Alla vill ha det i sin portfölj, men de jagar den heliga Graal.
Den heliga Graal finns inte i verkligheten och den finns inte i finansvärlden.
Madoff var en bluff. Där fanns inget som var på riktigt.
Skulle det kunna komma en ny Bernie Madoff i framtiden?
Det kommer att komma en ny Bernie Madoff. Absolut. Sanna mina ord.
Madoff-fallet var ett rekordfall 2008.
Men kom ihåg…
Rekord är till för att brytas.
SONJA KOHN FÖRNEKAR ALLA BROTT OCH HÄVDAR ATT HON OCKSÅ VAR ETT OFFER
2013 FANN EN BRITTISK DOMSTOL
ATT "KOHNS ÄRLIGHET OCH INTEGRITET HAR BEVISATS"
FAIRFIELD GREENWICH STÄMDE MADOFF PÅ 1,2 MILJARDER DOLLAR
2011 GICK FÖRETAGET MED PÅ FÖRLIKNING OCH ERHÖLL 230 MILJONER DOLLAR
FÖRETAGET HAR ALDRIG ERKÄNT ELLER ÅTALATS FÖR BROTT
JP MORGAN HAR ERKÄNT BRIST PÅ KONTROLL ÖVER MADOFFS TRANSAKTIONER
MEN INTE ATT NÅGON ANSTÄLLD VAR MEDVETEN OM BEDRÄGERIET
HJÄLP VID SJÄLVMORDSTANKAR: www.wannatalkaboutit.com
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu