14 КВІТНЯ 2021 РОКУ
Друзі, варто згадати, що кілька хвилин тому «АП» опублікувала новину.
Берні Мейдофф,
творець найбільшої схеми Понці в історії Америки,
помер сьогодні у в'язниці. Йому було 82.
Я розумію, що коли Берні помер, його кремували.
Іудаїзм проти кремації.
Ми щиро віримо, що наше тіло належить не нам.
А Богу, який дав його.
Тож маємо повернути.
З землі прийшов, у землю повертаєшся.
Справжній поворот історії полягає в тому,
що рештки цієї людини досі десь поруч,
на полиці адвокатської контори в якійсь коробці,
бо сім'я відмовляється забирати прах.
Думаю, я можу зрозуміти це, але все одно боляче.
Явно були й хороші часи з ним.
Вони на нього настільки злі, що цей гнів залишиться назавжди.
Усіх ховають, навіть убивць.
Їх ховають.
Це мало статися з ним, яким би поганим він не був, на мою думку.
Дійсно.
Ніхто з родини не хотів бути з ним пов'язаним.
Хто хоче бути пов'язаним з прахом цього злого монстра,
який без докорів сумління зруйнував життя людей?
МЕЙДОФФ: МОНСТР ІЗ ВОЛЛ-СТРІТ
Коли настав 2007 рік,
Берні Мейдофф подумав про два попередні роки й сказав:
«Не думав, що зможу вижити, але вийшло».
За допомогою фідерних фондів, невмілих слідчих КЦПБ,
йому вдалося дотягнути до 2007 року зі своїм фондом, де було багато грошей.
Він регулярно літав на приватному літаку до свого таунхаусу на півдні Франції,
де часто плавав на новому човні.
Він жив заможно,
але Берні та Рут були не єдиними,
хто отримав вигоду від цього надзвичайного року екстравагантності.
Повернувшись до Нью-Йорка, Мейдофф подбав про те,
щоб його довірені поплічники на 17-му поверсі розділили це багатство.
Він збільшив зарплату Френка Діпаскалі з двох мільйонів доларів до чотирьох.
Френк купив нове рибальське судно, те, про яке він мріяв.
Аннетт Бонджорно отримала значну надбавку до зарплати,
рік ставав ще розкішнішим.
Відчувалося почуття піднесення від того,
що нарешті досягли вершини успіху на Волл-стріт.
Основна концепція Волл-стріт,
яку іноді управлінці, як і науковці, втрачають з виду,
полягає в тому, що це комерційне підприємство.
Приносячи користь одній людині, ставите в невигідне становище іншу.
У 2008 році, несподівано,
глобальна економіка опинилася на межі.
Проблеми з ринком житла продовжують з'являтися в новинах,
і тепер є ще більш очевидні докази того,
наскільки серйозними стають справи в цій країні.
Іпотечні брокери продавали будинки на основі фальшивих позик,
тобто без документів про доходи,
людям, які не могли собі дозволити іпотеку, у якій не розбиралися.
А потім інвестиційні банки брали паршиві позики,
які, як вони знали, зазнають краху,
оформляли їх як цінні папери,
отримувати «ААА» від рейтингових агентств Волл-стріт
та продавали їх інвесторам на Волл-стріт.
А потім, бум, і впали зі скелі.
Сотні тисяч домовласників не виплачують кредити.
Здавалося, що світ буквально зійшов з осі.
У кожного банку все полетіло шкереберть.
«Лейман Бразерс» переживали через погані кредити на нерухомість.
«Лейман Бразерс» оголосили банкрутство. Меррілл Лінч, ЕйАйДжі ще балансували.
«Морган Стенлі» та «Ґолдман Сакс» мали отримати заставу.
Ми говоримо про інвестиційні банки,
найвигідніші вкладення на Волл-стріт.
Як вони так довго не розуміли?
Берні й Рут знаходяться на півдні Франції,
але Берні не може відірватися від того, що відбувається вдома.
Фондовий ринок стрімко падає.
Перед нами перспектива глобального краху.
Тож у такому середовищі опинився Берні,
коли вони з Рут востаннє сіли на літак
і прилетіли до Нью-Йорка.
На той момент те, що так усіх хвилювало — вивести кошти якомога швидше.
Куди можна звернутися?
Наприклад до Берні Мейдоффа, що вони й зробили.
Дзвонили з усюди, з Франкфурта, Лондона,
Мадрида, Відня, Абу-Дабі.
«Хочемо повернути гроші».
Почали надходити повідомлення про виведення коштів,
потім насипатися,
а там і навалюватися.
У вересні-жовтні
тиск почав зростати.
Берні вже навчився вміло маневрувати.
Він діставав, знущався, умовляв багатьох своїх старих клієнтів
припинити забирати гроші, і почати повертати їх.
Він подзвонив у головну компанію-інвестора, «Фейрфілд Ґрінвіч»,
якою керують Джеффрі Такер і Волтер Ноель, і сказав:
«Чудовий час для покупки». «Ні».
Потім телефонує до Соні Кон з банку «Медічі»
з тим же проханням.
Вона також йому відмовляє.
До другого грудня вже все стає очевидно.
Берні отримав запити на виведення коштів сумою 1,5 мільярда доларів.
На його рахунку залишилося лише 300 мільйонів доларів.
Навіть як випише чеки клієнтам, які хочуть вивести кошти,
їм прийде відмова.
Але, очевидно, я не зміг продовжувати
через саму природу фінансової піраміди.
Тож я знав, що гру скінчено.
На цьому етапі
вони почали думати з Френком Діпаскалі,
куди рухатися далі?
Берні дає зрозуміти Френку,
що в них великі неприємності, важко буде вибратися з цієї ситуації.
Френк одразу зрозумів, що його посадять надовго,
і просто з'їхав з глузду.
Пізніше Діпаскалі стверджував,
що тоді він уперше усвідомив, що в Берні насправді немає
цілої купи активів, відкладених деінде,
які б могли всіх врятувати.
Саме тоді він зрозумів, що це дійсно шахрайство.
Берні сказав, що залишок грошей
віддасть своїм деяким найбільшим довгостроковим інвесторам,
відданим співробітникам,
членам сім'ї,
які довірили йому свої гроші й тепер залишилися ні з чим.
Зрештою, шахрайство викрили й продовжувати вже не можна.
Коли Френк Діпаскалі готував ці чеки,
які Берні планував використати для розподілу коштів з фонду,
він сказав своїм синам, що це ранні бонуси для працівників.
Марка й Ендрю це дуже непокоїло.
Не було сенсу
виписувати бонусні чеки, ураховуючи стан ринку.
Тож уранці 10 грудня 2008 року я сиділа за своїм столом,
тоді вже пару тижнів у компанії були проблеми.
Берні поводився дуже дивно, а я намагалася не турбувати його.
Відчувалася його слабкість.
Побачила Пітера, який там сидів,
і згадала, як Марк і Енді зайшли до його кабінету.
Зазвичай вони зверталися до мене й питали:
«Що робить тато? Що відбувається в офісі?»
Цього разу вони просто пройшли повз мене й пішли в офіс.
Марк і Ендрю намагалися переконати його не видавати ті чеки.
Кажуть: «Тату, ти ж не знаєш, що буде в кінці року.
Хіба не безпечніше притримати гроші,
доки не побачимо, як закінчиться рік?»
Після кількох спроб ухилитися
Берні втрачає самовладання.
Берні прийшла пошта, тож я занесла її йому в офіс.
Очевидно, я їх налякала,
вони всі зістрибнули зі стільців і витріщилися на мене.
Невдовзі після цього
Марк та Енді допомогли Берні вдягнути пальто
й вивели його.
Берні завжди попереджав мене про те, куди він іде,
а тут він просто пройшов повз.
Навіть не глянув на мене.
Марк підійшов до мого столу, нахилився і прошептав:
«Ми підемо на невеликий різдвяний шопінг».
Більше я Берні не бачила.
Марк та Ендрю відвезли його назад у пентхаус у Мідтауні.
Там була Рут,
і тоді Берні вперше зізнався.
Я був у такому психічному стані, що не міг більше продовжувати.
Тож це було майже як полегшення сказати: «Годі.
Я більше не можу продовжувати цю виставу».
І саме це змусило мене зізнатися своїй сім'ї,
що я скоював шахрайство.
Берні продовжував пояснювати, наскільки це серйозно.
Мільярди доларів.
У нього залишилося лише 300 мільйонів, які він намагався віддати.
Ендрю сповз по стіні, сів на підлогу й розплакався.
Щойно він почув зізнання, що весь бізнес зруйновано,
грошей немає,
Марк був повністю спустошений.
Коли Рут нарешті змогла щось сказати, вона промовила:
«Що за фінансова піраміда?»
Мабуть, це був один з моментів, коли світ просто перевертається з ніг на голову,
і все, що здавалося правдою, уже не так.
Сини Мейдоффа встали й пішли.
Перш ніж дійшли до вестибюля, вирішили звернутися до юриста.
Тесть Марка — відомий юрист на Мангеттені.
Вони домовилися зустрітися з ним у його квартирі.
Марк й Ендрю переказали йому слова батька,
на що юрист їм відповів:
«Це шахрайство в процесі.
Ваш батько виписує чеки,
щоб розподілити нечесно отримані доходи від його шахрайства,
і якщо ви не повідомите про це,
станете причетними до цього злочину».
Їм довелося здати батька.
11 ГРУДНЯ 2008 РОКУ
ФБР поїхало до квартири Мейдоффа на наступний ранок.
Берні був у халаті.
«Знаєте, чому ми тут?»
«Так».
Його питають: «Чи є невинне пояснення?»
Берні каже: «Ні».
Повідомив їх: «Це схема Понці».
Те, що казав синам, правда.
Один з агентів дзвонить в офіс, швидко повідомляє їм про результат,
і йому кажуть: «Приведіть його».
Берні пояснили про дрес-код за арешт.
Ніяких шнурків, ременів, краватки.
Він скинув обручку та годинник.
Берні доставили в центр міста до будівлі ФБР на Фолі Сквер,
його справу розглядали так, як і будь-якого іншого злочинця.
А потім він подзвонив Айку Соркіну.
«Алло?»
«Айку, це Берні. Мене ФБР прикували до стільця.
Потрібна допомога».
Я негайно кажу Мейдоффу: «Нічого їм не розповідай».
Я тоді ще не знав,
але за дві години до дзвінка, він уже все розповів ФБР,
сказав, що лише він залучений в цю справу.
Я подумав: «Чесно кажучи, у нього великі проблеми.
Уряд це не проігнорує».
Та внесли заставу 10 мільйонів доларів,
тому Берні повернувся до квартири, і тоді все розкрилося.
Почався хаос.
Як працюєте на торговому майданчику, припиніть роботу,
перш ніж вийти й прибрати робочий стіл.
Берні Мейдоффа заарештували.
Федеральна влада називає це однією з найбільших схем Понці на Волл-стріт.
Поліція каже, за цим стояв один із найулюбленіших чоловіків на Волл-стріт.
Бернард Мейдофф, колишній голова фондової біржі «НАСДАК».
Задзвонив телефон, це був Гаррі, і він заволав на повну:
«Мейдофф капітулював. Ми мали рацію».
Я сказав: «Чекай, Гаррі».
Поклав той телефон, і з'явився такий напад люті.
Почувалася брудною та ображеною.
«Як це могло статися? Як могла так помилятися щодо когось?»
Усе, що я думала про цю людину, Берні, було абсолютною неправдою.
Це схоже на зраду.
Після арешту Берні запанував хаос.
Приходили ФБР, КЦПБ.
Деякі люди повтікали.
Не знала, куди йти, але розуміла, що треба відповідати на дзвінки.
Зателефонував один пан.
У нас були гарні стосунки, завжди розмовляли, і тут питає:
«Елеанор,
а ти знала?»
Це був наче удар в груди,
не очікувала, що люди вважатимуть мене залученою.
Це був наче як ще один удар. Я подумала: «Чорт забирай».
Сказала: «Ні. Не причетна».
Там стояв Піт, я поклала слухавку й задумалася:
«Що мені тут робити?
Знаєте, що відбувається. Що ж мені робити?»
Пітер просто пішов від мене.
Подумала: «Ти сама по собі».
У вестибюлі люди дзвонили, вимагали,
щоб хтось прийшов і поговорив з ними.
Я спускалася на рецепцію, брала з собою жінок,
і ми робили це по 20 хвилин,
то було занадто. Аж нудило.
Люди налякані. Це чутно в їхніх голосах. Вони були налякані.
Зазвичай, у будь-якому розслідуванні, від боротьби з наркотиками
до організованої злочинності, починаємо з осіб нижчого рівня,
просуваючися вгору по організації.
Ну, ми знаємо, що є головний хлопець і що бракує багато грошей.
Усіх співробітників фактично загнали в глухий кут на 19-му поверсі,
і ти не знаєш, хто з них співучасник,
потенційний співробітник
чи інша людина, яка тут ні до чого.
Треба було з чогось почати.
Тож вирішили опитати всіх працівників.
Після розмови з працівниками ФБР виявили, що є ще один поверх.
Після того, як їх повели на 17-й поверх,
провели карткою та надали їм доступ.
Ми зайшли й подумали:
«Чорт забирай».
Тут просто кімнати, повні коробок,
повсюди папери й документи.
І я зрозумів, що якщо перенесемо докази,
ми втратимо багато контексту.
Тож я оголосив 17-й поверх місцем злочину,
й ми відразу почали розслідування.
Тепер говоримо про відому голку в стозі сіна.
Як же тут усе з'ясувати?
Ключ — це джерело, інформатор або свідок,
який міг би допомогти вам у цьому.
Це був Френк Діпаскалі.
Він міг викрити злочини багатьох.
У нього була родина, про яку він дбав.
Мав подумати, що може зробити для себе?
І Френк розповів нам про схему,
що допомогло нам з'ясувати її роботу.
Це справді неймовірно.
Справжніх інвестицій ніколи й не було.
Торгів не було.
В інших схемах Понці були люди, які торгували акціями, і програвали.
Вони були поганими торговцями, завжди намагалися надолужити втрачене.
Я ще ніколи не бачив нічого подібного,
геть не було інвестицій.
Пане Мейдоффе, що б ви сказали тим, хто втратив гроші?
Мейдофф стикнувся зі штовханиною, як повертався додому
після короткого виступу у федеральному суді Мангеттена в середу.
Я була позаду всієї цієї сутички телевізійних камер і репортерів.
Не чіпайте мене.
Є та відома сцена, як він штовхає телевізійну камеру,
і так було щодня.
Пане Мейдоффе, що б ви сказали тим, хто втратив гроші?
Що б ви їм сказали?
Шахрайство Берні Мейдоффа було схоже на пожежу
у світі бізнес-журналістики.
Це було у всіх новинах.
Усе надто глобально,
бо це було значно більшим за цю людину.
Коли мова про фінансову кризу,
це був момент, коли всі втратили домівки
та свої 401К.
Рівень безробіття стрімко зріс.
Люди хотіли звинуватити когось, та це були інституції,
будівлі, у думках багатьох.
І раптом з'являється Берні Мейдофф,
він уособлює цю кризу,
стає обличчям фінансової кризи.
Усю ненависть, отруту, злість,
яка зосереджена на Волл-стріт, на все,
зненацька перекинули на нього.
І люди хотіли знати, чому Мейдоффа випустили під заставу?
Чому він живе у своєму пентхаусі,
на відміну від інших невдалих людей,
у яких немає грошей,
яких тримають на острові Райкерс без права на заставу.
Просто це здавалося неправильним.
Спочатку ви чули про Берні Мейдоффа.
Потім почуєте про інвесторів.
Режисер Стівен Спілберг, власник «Метс» Фред Вілпон…
Імена інвесторів, виділені жирним шрифтом у списку, з'явилися першими.
Візель, лауреат Нобелівської премії миру, жертва Голокосту.
Спершу…
Я відчував якусь
не те що фізичну, а духовну, душевну наготу.
Забрали все.
Знадобилося кілька днів, а то й тижнів, щоб зібрати інформацію
у співробітника виправної установи,
учителів та стоматологів на пенсії.
ЯК НАС ЗНИЩИЛИ
Це були справжні люди,
ви їх могли бачити, знати їхні обличчя.
Він залучив надто багато людей. Справжній великий скандал.
Коли батько помер, мій молодший брат сказав:
«Усі гроші тата були в Мейдоффа, можемо залишити їх там».
Я вирішила піти на пенсію, бо подумала:
«Боже, там ж є гроші.
Я можу використати ці кошти. Узяти їх та жити на них».
Я переїхала у Флориду й скористалася грошима,
які я заощадила, щоб купити будинок,
і подумала: «Це буде чудово, бо отримаю свою частку,
що поверне гроші, які вклала у дім,
а потім ще матиму за що жити на пенсії.
Це останнє місце, де я житиму».
І я була дуже щаслива.
Я пробула в будинку чотири місяці, і от подзвонив мій брат
і сказав: «Берні Мейдоффа заарештували за шахрайство».
Я була така шокована.
Я часто думав: «Що було б, якби мій батько був живий
і почув такі новини?»
Думаю, це вбило б його швидше, ніж рак.
Мій батько був з Мейдоффом щонайменше з початку 80-х.
На всіх рахунках разом у нас було десь близько 30 мільйонів доларів,
а потім гроші Мейдоффа такі: «Бах!»
І зникли.
Це було 30 мільйонів монопольних доларів.
Я відчував себе дурнем через те, що мене обдурили.
І моя сім'я сказала:
«Річ мав досвід на Волл-стріт,
тож розуміє, що відбувається».
Хіба я не мав думати краще?
Тож це точно вплинуло на мене особисто.
Спочатку, як дізналася, що сталося, і зрозуміла, що не отримаю грошей,
я дуже засмутилася і налякалася.
Що я мала робити? На роботу мене б уже не взяли.
Мені було далеко за сімдесят.
Але мені було дуже шкода батька, хоч він і помер.
Моя мама якось казала:
«Це шанда для сусідів».
Тобто ваші сусіди знатимуть, що ви прийняли погане рішення.
Ганьба.
Його надурили.
І це мене дуже розлютило.
Ми з дружиною прийняли певні фінансові рішення.
У нас син з інвалідністю,
і ми подумали: «Нащо нам страхування життя,
як у нас є цей актив з Мейдоффом,
скарбничка, яку ми використаємо для його лікування».
План зруйновано остаточно.
Моя місія полягала в тому, щоб утримати маму в домі,
який побудував мій батько в Палм-Біч.
Але я знав, що зрештою наш будинок, найбільший актив,
заберуть у нас.
Моя мати була шокована через це.
Але не переживайте так за мене.
Багато людей втратили абсолютно все.
Злочин «білих комірців» відрізняється від злочину «синіх комірців».
Коли стається злочин «синіх комірців», люди помирають ще до розслідування.
У ситуації з «білими комірцями», вони помирають уже після.
Французького менеджера інвестиційного фонду,
який тримав півтора мільярда доларів своїх клієнтів у Берні Мейдоффа,
знайшли мертвим у своєму офісі на Мангеттені, очевидно, самогубство.
Рене-Тьєррі Магон де ла Вільюше.
Це було у всіх новинах.
Самогубство Тьєррі.
Це сталося через 11 днів після того, як Берні здався.
Тьєррі того вечора замкнувся в кабінеті,
порізав вени над кошиком для сміття,
щоб у прибиральниці було менше роботи.
Він обрав саме метод смерті,
болісне рішення,
щоб спокутувати свої гріхи бездіяльності.
Яка ж втрата.
Він був людиною честі, і його зрадили.
Навіть для мене це було травматично.
Я проплакав три дні поспіль,
бо я думав подзвонити Тьєррі.
Я знав, що він багато втратив.
Знав, що його фірмі кінець.
Шкода, що я не подзвонив. Можливо, я міг би запобігти цьому.
12 БЕРЕЗНЯ 2009 РОКУ
Можливо, востаннє в історії
Берні Мейдофф покинув пентхаус за 7 мільйонів доларів рано вранці
та попрямував до федерального суду.
Берні вирішив визнати свою провину, бо таки був винен.
Він мало що виграв би від суду.
Це затягнуло б процес,
через який його сім'я була б піддана невблаганній,
їдкій увазі громадськості.
Він прийняв рішення: «Покінчити з цим.
Треба позбутися тих камер,
захистити Рут, захистити хлопців».
Вони висунули проти нього низку звинувачень у шахрайстві
з цінними паперами та відмиванні грошей,
і це був довгий процес.
Він мав не лише сказати «винний», а ще й пояснити, що зробив.
Наприкінці його адвокат просить продовжити термін дії застави
до винесення Берні вироку, що станеться через кілька місяців.
Суддя відмовив.
«Визнав свою провину, він злочинець,
його посадять».
І в той день Берні потрапляє до в'язниці.
У залі суду була абсолютна тиша.
Можна було почути клацання наручників на його зап'ястях.
Його відправили у виправну колонію
до винесення вироку.
Уряд хотів, прокурор хотів, щоб я пішов на угоду з ними…
щоб розповів їм про те,
хто ще брав участь у цій афері.
Тобто, вони були впевнені, що я не міг зробити це все сам,
що мають бути причетні й інші люди.
Коли Берні Мейдофф сказав: «Я зробив це сам»,
знала, що він захищає здебільшого свою сім'ю,
а також робітників.
Одна людина не могла провернути таку складну аферу.
Співробітники 17-го поверху — це безглузді співучасники змови,
їх найняли ще коли вони були випускниками школи,
нічого не знали, як працює Волл-стріт,
і змогли фактично уможливити роботу
цієї фінансової піраміди, непоміченою, протягом багатьох років.
Під час розслідування
головним захистом всіх співробітників,
і навіть Френка Діпаскалі,
було те, що вони не знали, що це схема Понці.
Коли сказали, що не знали за схему,
також додали: «Ну, ми знали, що угоди не були законними,
але якимось чином Берні мав активи десь в Європі,
золото і нерухомість, щоб покрити їх».
Це все одно незаконно.
Федеральні слідчі розбирають 20 років шахрайства у фірмі Мейдоффа,
спостерігають не лише за Берні,
а й за його синами, Ендрю і Марком, які керували торговими операціями.
Ендрю та Марк Мейдоффи точно знали,
що інвестиційний консалтинговий бізнес
не схожий на типовий брокерський рахунок.
Може, вони не знали, що це схема Понці,
але знали, що тут щось не те.
Я там пропрацювала 25 років.
Ці хлопці виросли на моїх очах.
Вони ніколи не спускалися до інвестиційного відділу.
Вони там не працювали. Зв'язку не було.
Також під розслідування потрапила дружина Мейдоффа, Рут,
яку не звинувачували у справі.
У мене немає коментарів на цю тему.
Мене часто питають: «Думаєш, Рут знала?»
Я придивився до Рут.
У Рут був офіс недалеко від кабінету Берні.
Зайшов до неї в кабінет, відкрив картотеку
і подумав: «Овва! Ми тут таки щось знайдемо!»
Якби Рут Мейдофф мала якесь прізвисько,
це було б «Руті Рахівниця», бо вона була бухгалтером й дуже організованою.
Особисті податкові декларації, виписки з рахунків,
інформація про човни Берні,
майно, яким володіли…
Усе ідеально складалося для нас.
Тож ми багато дізналися про спосіб життя Берні,
але не знайшли нічого, що вказувало б, що вона знала про схему Понці.
Ми не знаємо, чим ділився з нею Берні.
Знаєте, мого батька дуже турбували гроші.
Він намагався навчити мене правильно користуватися ними.
Казав: «Як це занадто добре, щоб бути правдою, то так і є».
Але він не дослухався власної поради.
Я його не звинувачую.
Звинувачую уряд.
КЦПБ повелися.
Їх теж обдурили.
Якщо КЦПБ проводить у вас
перевірку чи розслідування,
і замість відповідного ефекту,
який відносно легко розкриває шахрайство,
ви фактично дозволяєте його робити, ще й надаєте йому довіреність,
і вона розростається завдяки перевіркам та розслідуванням
це дуже серйозне звинувачення уряду.
Гадаю, якби не фінансова криза,
його б не спіймали.
«Вибачте, ми розв'язуємо проблему».
Така відповідь надійшла сьогодні від КЦПБ.
Конгрес розкритикував управлінців
після сенсаційної доповіді про некомпетентність агенства.
За запитом Конгресу провели розслідування,
і я мав дати свідчення.
Тож я прийшов досить рано.
Місця для преси вже були заповнені.
Поговорив з усіма в пресі, сказав, це буде змагання за приз,
хай очікують на захопливі свідчення.
А поруч із пресою сиділи всі працівники КЦПБ.
І я дав їм зрозуміти, що буду з ними невблаганним.
Як покажуть сьогоднішні свідчення,
ми з командою намагалися змусити КЦПБ розслідувати
й закрити фінансову піраміду Мейдоффа
з неодноразовими переконливими попередженнями КЦПБ ще з травня 2000-го,
коли схема Понці включала лише від трьох до семи мільярдів доларів.
Тоді ми зрозуміли, що надали достатньо червоних прапорців і математичних доказів,
щоб вони могли його зупинити прямо там і в той момент.
На жаль,
оскільки не відповіли на письмові заяви у 2000,
2001, 2005, 2007, 2008,
ми сьогодні тут.
Це наче вибух, якого ви ще не бачили.
Агентство буквально потрясло.
Він конкретно говорив про невдачі,
навіть, у деякому роді, трохи суворий щодо них.
КЦПБ перевантажена вимогами
й має мало співробітників із галузевим досвідом
та професійними повноваженнями, щоб виявити шахрайство,
навіть якщо багатомільярдну справу підносять на блюдечку.
Вам немає виправдань.
Вам краще перепросити в жертв Мейдоффа.
КЦПБ слабка й неефективна.
Це найяскравіші свідчення Конгресу з часів Вотергейту.
Думаю, скажу за всіх, коли стверджу ненависть до шахрайства.
Хотілося б, щоб цього не було. Хотілося…
Але маєте запобігати шахрайству, а не ненавидіти його.
Один хлопець, Берні Мейдофф, привів вас до купи гною,
запхав туди ваш ніс, а ви так і не розібралися.
Могли б викрити Мейдоффа за пів години,
просто перевіривши одне з його тверджень,
що вони не проводили торгів.
Якщо ви служба контролю, то повністю провалили свою місію.
Не розумієте?
Чи не співпрацює КЦПБ з індустрією?
Вони в полоні цієї індустрії,
чи дбають про нас? Дбають про платників податків?
Коли я почав вести бізнес з клієнтами,
я ще не мав такої сили та впливу.
Просто був малим хлопцем з Квінсу.
Не вчився в Гарварді… І так далі.
Чому б мені хтось міг довірити вести бізнес?
Віддавати мені свої гроші?
Але перше, чому я навчився:
що б ти не робив,
ніколи не порушуй слова.
Твоє слово — буквально твій обов'язок.
Ти довіряв усім.
Але будь-що в цій галузі не те, чим здається.
Той факт, що Берні Мейдофф визнав себе винним відвернув увагу від банків
і, можливо, деяких інших великих інвесторів,
які мали б сісти до в'язниці, та цього не сталося.
На мою думку, фідерні фонди зняли з себе відповідальність
й не понесли покарання
через те, що люди втратили все.
Їхня провина — повний провал у належній перевірці, що було їхньою роботою.
Гадаю, власники «Фейрфілд Ґрінвіч»,
Соня Кон та інші мали б сісти у в'язницю.
Але Мейдофф не зміг би скоїти шахрайство,
якби не був співучасником «ДжейПіМорган Чейз».
«ДжейПіМорган» — єдина установа,
яка мала доступ до фінансової піраміди Берні:
чекового рахунку.
Рахунок 703.
Банк підтвердив, що в період з 2003 по 2008 рік
ви тримали на депозиті в «ДжейПіМорган Чейз»
від трьох до шести мільярдів доларів.
-Правильно? -Так.
Цього достатньо, щоб привернути увагу банкірів до того,
що це не нормальні банківські відносини.
За законом про банківську таємницю, вони зобов'язані
відстежувати цей рахунок,
щоб розуміти суть бізнесу.
Коли ви переказуєте понад 10 000 доларів через банківську систему,
а банкір не бачить логіки цієї транзакції
він генерує звіт про підозрілу активність.
А потім федерали починають перевіряти.
ФБР.
Як можна переказувати
мільярди доларів за фіктивними транзакціями туди-сюди у великих банках
і не згенерувати ЗПД?
Люди не ставили забагато питань.
Якщо отримуєте хороші прибутки й багато грошей,
і можете не ставити питань, ви й не робитимете цього.
Знаєте, жадібність так упливає на людей.
«ДжейПіМорган» заплатили кілька мільярдів доларів штрафу
за роль у справі Мейдоффа.
Ніхто не потрапив до в'язниці. Жодна людина в банку не винна.
Нікого й не звинувачували.
Я питаю, як це можливо?
Ось так вони ведуть бізнес.
«ДжейПіМорган Чейз» визнали себе винними в п'яти масштабних злочинних змовах
на мільярди доларів протягом останніх шести років.
Коли їх зловили,
не вимагали розповісти про прибутки, отримані від схеми.
Заплатили штраф і продовжили.
Отже, «ДжейПіМорган Чейз» отримали фінансову вигоду
від злочинів Мейдоффа.
І я вірю,
що вони знали, що відбувається.
Шахрайство Мейдоффа затьмарило багато інших афер.
На сьогодні це найбільша схема Понці у світі.
На кінець, коли про все дізналися у 2008 році,
оцінка вартості становила 64 мільярди, які люди гадали, що втратили.
Шістдесят чотири мільярди доларів.
Але це були уявні гроші.
Берні створив їх з нічого.
Не забувайте, що 64 мільярди доларів —
це фальшивий згенерований прибуток.
Є ще одна цифра, там уже справжні гроші.
Сума справжніх грошей, які люди віддали Берні готівкою,
склала близько 19 мільярдів доларів.
Дев'ятнадцять мільярдів доларів готівки, інвестованих Мейдоффу.
Це дивовижна сума — 19 мільярдів доларів.
Від некомерційних організацій, які інвестували гроші,
до фондів, осіб,
людей, які продали бізнес батьків
і вклали свої заощадження.
Багато хто інвестував усі свої гроші Мейдоффу,
і все втратив.
Після скандального відкриття, що Берні не інвестував,
не було папок цінних паперів, схованих десь у сховищі банку,
настав відчай.
Але відчай посилився, коли винесли рішення з Вашингтона,
що Берні — член корпорації захисту інвесторів у цінні папери.
КЗІЦП, як її називають.
Конгрес заснував КЗІЦП у 1970,
відповідно до закону про захист інвесторів у цінні папери.
Її мета — керувати страховим фондом,
щоб надати до 500 000 доларів на рахунок,
якщо брокер візьме гроші й не купить цінні папери.
Ці 500 000 доларів підуть з кишені Волл-стріт.
Волл-стріт фінансує КЗІЦП шляхом внесків, які сплачують його члени.
Але у справі Мейдоффа
суди вирішили,
що має існувати так званий виняток із законів про фінансові піраміди.
По суті, страхування КЗІЦП не поширюється на фінансову піраміду.
Але це просто маячня.
Клієнтам потрібне страхування саме тоді, коли існує схема Понці.
Іронія в тому,
що страховий фонд майже два десятиліття був жалюгідним.
У 1990 році КЗІЦП вирішила,
що внесок кожної фірми-учасниці
до страхового фонду
має становити 150 доларів на рік,
не з розрахунку на одного клієнта, що все одно було б смішно,
а на фірму.
Менше, ніж щотижня витрачати на квіти у представницькому люксі.
Зрештою, жертв Мейдоффа було так багато,
що якби вони компенсували всім, КЗІЦП збанкрутувала.
Ось тут і втрутився Ірвінг Пікард.
Він став довіреною особою Мейдфофа.
Довірена особа — це людина, відповідальна за ліквідацію
зареєстрованого брокера-дилера, який стає банкрутом.
Пікарда призначила Корпорація захисту інвесторів у цінні папери.
КЗІЦП виплачує йому гонорари.
Ірвінг Пікард мав з'ясувати, кому й скільки винні.
Є формула, яку Пікард вважав найпростішою.
Це формула чистого капіталу.
Ми продовжуємо виводити гроші й намагаємося бути чесними.
Деякі — чисті лузери,
тобто вони не змогли забрати свої гроші зі схеми Понці.
Припустімо, я одна з перших інвесторів Мейдоффа.
І весь цей час отримувала гроші, не знаючи,
що це шахрайство, а заробила більше, ніж уклала.
За словами довіреної особи, мені сильно пощастило,
і я маю повернути гроші.
Ось й одностороння реституція.
Ці позови про повернення коштів були подані довіреною особою
проти сотень інвесторів.
Але це було досить спірним питанням,
оскільки чистими переможцями стало багато дрібних, старих інвесторів,
які були з Берні з самого початку.
Вони вклали в нього гроші, а потім жили на прибутки,
які він нібито приносив їм протягом багатьох років.
Наприклад, якби мій дідусь відкрив рахунок у Бернарда Мейдоффа,
і цей рахунок успадкувала моя мати,
а після її смерті я успадкувала б рахунок,
мене б, як онуку, попросили
повернути гроші, які мій дід заробив 45 років тому.
Тож уявіть, які люди були розлючені,
особливо ті, які щороку відкладали гроші
на пенсію чи на навчання дітям у коледжі.
До речі вони за це платили податки.
Люди казали: «Як можемо повернути гроші, які вже віддали СВД?»
По суті, Пікард взяв гроші в однієї групи інвесторів Мейдоффа,
щоб розрахуватися з іншою групою інвесторів.
Називаю це зворотною схемою Понці.
Жертви знову постраждали.
Я дуже давно співпрацюю з Мейдоффом, ще з 1992 року,
ми отримали більше грошей, ніж вклали.
Тоді довірена особа прийшла до нас й сказала: «Віддавайте все».
У нас їх не було,
бо ми забирали гроші й витрачали їх щороку.
А наша справа з поверненням тривала роками.
Роками дзвонили адвокатам й питали: «Ну що там відбувається?»
Ми не могли планувати решту життя.
Це просто жахливо.
Просто жахливо.
У якийсь момент нам сказали, що краще розлучитися,
бо чули, що активи дружини можуть не забрати.
Але це ж не точно, а вірити тепер нікому не можна.
Тоді ми сказали: «Чорт забирай, ні».
І вирішили, що будемо боротися іншим способом,
за допомогою заяв про скрутне становище.
Дали заповнити форму й сказали: «Знаєте…»
Так, вони сказали: «Якби довелося продати весь одяг з шафи,
що б ви за нього отримали?»
У мене було шість пар джинсів.
Яка цінність прикрас?
-Прикраси… -Я не ношу їх.
У нас їх не було. Теж цікавили витвори мистецтва.
І цього не було.
Ми заповнили анкету, в якій показали що в нас є, а це не так вже й багато.
Нам важко проходити через це з року в рік,
не знаючи, що буде далі.
Але зрештою спрацювало.
Наші адвокати в Нью-Йорку поговорили з ними, і довірена особа сказала:
«Ви вільні».
Я втратила чоловіка на кілька років,
бо він лише намагався знайти розв'язок.
Він так захопився пошуком розв'язку,
що якась частина його зникла.
І це давалося взнаки.
Заробив усі гроші, я вклав усі гроші.
Я наче чітко перевірив,
але все пішло шкереберть.
Знаєте, одне — втратити всі свої заощадження,
це погано.
Але коли ти й будинок втрачаєш, це жахливо.
Гадаю, ви маєте розрізняти жертв у цій справі.
Знаєте, були вдови, які…
Вони довірили Берні усі свої гроші.
Люди, які інвестували через фідерний фонд.
Не знали нічого кращого.
Але якщо подивитися на великих інвесторів,
людей, які мали сотні мільйонів чи навіть мільярди доларів
на рахунках у Мейдоффа,
які нібито дуже розумні, витончені,
вони уклали цю угоду з дияволом, по суті.
Думаю, знали, на що йшли.
Ми говоримо про велику четвірку інвесторів.
Норман Леві, Джефф Піковер, Стенлі Чейс і Карл Шапіро.
У мене були особливі стосунки з чотирма великими клієнтами.
Вони й не хотіли мене кидати, в принципі, бо, по-перше,
у нас були близькі родинні стосунки,
і я заробив їм багато грошей.
Не хотіли вбивати гуску, яка знесла золоте яйце.
Піковер був трохи іншим.
Він поводився як співучасник.
Не думаю, що фінансова піраміда Берні на мільярд доларів
змогла б проіснувати без нього.
Піковер був потрібен для Берні,
щоб підтримувати потік грошей,
і я вважаю, що Берні Мейдофф допоміг Джеффрі Піковеру з податковим шахрайством.
Використали один одного.
Мало того, Піковер заробив на шахрайстві Мейдоффа найбільше,
Ірвінг Пікард знав, що відбувається.
Тож після арешту Мейдоффа
Ірвінг Пікард почав переслідувати його заради грошей.
Ірвінг Пікард, довірена особа, яка відповідає за повернення грошей,
подав до суду на Піковера та його дружину,
посилаючись на неймовірну річну прибутковість інвестицій Мейдоффа, 950%,
тоді як середня прибутковість на ринку становила лише дев'ять%.
Завжди думала, що Піковер знав набагато більше про шахрайство.
На жаль, ніколи не дізнаємося.
Слідчі з'ясовують, як Джеффрі Піковер опинився мертвим
на дні свого басейну в окрузі Палм-Біч.
Поліція вважає, що це утоплення,
але нічого не виключає.
Очевидно, знали, що його притягнуть до відповідальності
за його роль у фінансовій піраміді,
і що він міг накласти на себе руки.
Але після розтину виявили, що це був серцевий напад.
Якби Джеффрі Піковер був живий,
думаю, його б звинуватили.
Хоча Джефрі Піковер мав би потрапити до в'язниці,
він зміг повернути гроші.
Отже, дружина Джеффрі Піковера, Барбара, змушена повернути 7.2 мільярди,
незаконно отриманні зі схеми Понці.
Ми сподіваємося, що зможуть і будуть повторені
позитивні та справедливі результати, подібні до переговорів з Піковером
та деяких інших домовленостей.
Щодо інших давніх інвесторів,
Норм Леві змушений повернути 220 мільйонів доларів.
Майно Стенлі Чейса оцінюють у 277 мільйонів доларів.
Карл Шапіро втратив 625 мільйонів доларів.
Ірвінг Пікар повернув понад 14 мільярдів
з приблизно 19 мільярдів доларів готівки,
що були задіяні в шахрайстві.
Ніхто й не мріяв про повернення такої суми.
Але методи, які вимагав від нього закон,
були просто приголомшливими.
Шукав невинних жертв Мейдоффа,
багатьом з яких уже було за 70,
і які навіть працювали у «Волмарті»…
Судився з ними за їхні ІПР та будинки,
а також ті суми, які отримали недобросовісно.
Юридична фірма Ірвінга Пікарда протягом багатьох років
виставляла рахунки на мільярд доларів за нагляд за фондом Мейдоффа.
Ірвінг Пікард став дуже заможною людиною внаслідок провалу справи Мейдоффа.
Процес був несправедливим, ми ж невинні,
а нас ще й змусили через таке пройти…
Я точно відчуваю себе жертвою.
Але я почуваюся інакше.
Тобто, якщо дивитися аналітично,
це був єдиний спосіб заплатити жертвам,
тобто забрати кошти в тих, хто отримав більше,
бо інших грошей немає.
Я не люблю закон, але немає кращої альтернативи.
Думаю, нам було необхідно пройти це,
а він, довірена особа, виконував свою роботу.
ІРВІНГ ПІКАРД, ЕСК. ВІДХИЛИВ НАШІ ЗАПИТИ НА ІНТЕРВ'Ю,
ПОСИЛАЮЧИСЯ НА РОЗГЛЯД СПРАВИ МЕЙДОФФА.
29 ЧЕРВНЯ 2009 РОКУ
Останні три місяці Берні Мейдофф провів
у тюремній камері розміром два на два з половиною метри неподалік від суду.
Сьогодні він дізнається, як проведе решту життя.
Я прокидаюся щоранку, і моя дружина…
Я маю те, що дійсно важливо.
І він не зможе це забрати.
Про американську історію покарання за злочини «білих комірців»
багато говорить той факт, що найбільшим страхом жертв Мейдоффа
було легке покарання для нього.
Що його якось погладять по голові,
нададуть досить приємні умови перебування у в'язниці,
щоб перебути там невеликий термін.
Так і сталося. Люди це бачили.
Коли я прийшла на винесення вироку в червні 2009 року,
у залі суду побачила багато жертв Берні Мейдоффа.
Вони були дуже захопливі,
говорили про те, як усе втратили.
Я вже мав іти на пенсію.
Тепер цього вже ніколи не станеться.
Я йду до магазину й дивлюся, що купую.
Та тут геть інша ситуація.
Я прокидаюся посеред ночі через свої сни про це
й про шкоду, яку він завдав моїй сім'ї.
Такого масштабного болю через фінанси я ще не бачила.
Адвокат, Айк Соркін, просив про милосердя, про поблажливість.
Він казав: «Це ж 70-річний чоловік!
Очевидно, він більше не вчинить такого злочину».
А потім Берні мовив: «Я повернуся до своїх жертв і перепрошу».
Найдивніше те,
що в Берні Мейдоффа не було ніяких емоцій на обличчі.
Не проявив каяття.
Був беземоційним.
Він був як фінансовий серійний убивця.
Він міг дивитися вдовам у вічі,
брати їхні гроші й казати:
«Я про вас подбаю. Можете мені довіряти»,
а потім знову обдурити їх.
Він робив це знову й знову.
І тоді суддя почав говорити.
Він оголосив, що зобов'язаний винести вирок,
який би відобразив масштаби злочину Мейдоффа.
І засудив його до 150 років.
Це було чисто символічне речення.
Суддя казав:
«Ось стільки ви завдали шкоди суспільству.
Тепер і суспільство завдасть вам значної шкоди».
Визначний момент у залі суду.
Після того, як Мейдофф визнав себе винним і був засуджений,
з'явилося реальне бажання
у багатьох державних установ, потерпілих, у всіх нас,
спробувати притягнути до відповідальності людей, причетних до злочину.
І певний час я був членом команди,
яка займалася переслідуванням всього, що пов'язано з шахрайством Мейдоффа.
Їм знадобилося кілька років, щоб зібрати всю справу
на основі свідчень Френка,
і це призвело до звинувачень працівників 17-го поверху,
які були співучасниками схеми Понці, за версією уряду.
Аннетт Бонджорно й Джоді Крупі отримали по шість років ув'язнення.
Джеррі О'Хара й Джордж Перез отримали по два з половиною роки.
Інколи забувають і про те,
що Пітер Мейдофф залишився під прицілом прокурорів.
Пітер Мейдофф визнав себе винним, і був засуджений за двома пунктами:
фальсифікація звітності брокера-дилера
та участь в кримінальній змові,
що мала декілька злочинних цілей.
Але його не звинувачували в участі в схемі Понці,
а він наполягав на тому, що нічого про це не знав.
Проте його засудили до десяти років у федеральній в'язниці.
Френка Діпаскалі звинуватили в шахрайстві з цінними паперами.
Але оскільки Френк співпрацював з урядом,
його вирок не виносили до тих пір, поки справу не було закрито.
Справу закрили, але скільки років минуло.
Френк захворів на рак легенів і помер за чотири тижні,
його так і не засудили.
Це було шахрайство епічних масштабів,
і всі, кого засудили на суді,
були причетними до цього протягом десятиліть.
Не те щоб були винними в злочині, вони повністю погрузли в ньому.
Водночас вони точно не були основоположниками шахрайства.
Тож, чи був їхній вирок
справедливим?
Знаєте, не мені вирішувати.
Якби я був суддею, був би вирок суворішим?
Сто відсотків.
Після арешту Берні стільки людей зненавиділи Марка й Енді.
Вони терпіти не могли цих милих хлопців, вважали їх чудовиськами.
Після скандалу тиск на Марка та його брата Ендрю не припинявся.
Хочу, щоб його сім'я відчула біль, який вони завдали нашій родині.
Вони стали об'єктом найбільш безжального, запеклого, ворожого висвітлення
засобами масової інформації, яку я коли-небудь бачила.
Пане Мейдоффе?
Сини були шоковані й налякані через злочин їхнього батька.
І вони поставили Рут перед вибором.
Вони наполягали, щоб вона розірвала всі зв'язки з Берні.
Вони сказали: «Або він, або ми».
А то й ще гірше:
«Або він, або твої онуки.
Обирай».
Але вона не змогла повністю його відпустити.
Вона була з ним з 13 років,
тож не могла піти від нього, коли йому було так важко.
Через це з'явився конфлікт між Рут і її улюбленими синами,
який тривав місяцями.
Відмовлялися бачитися з нею.
Сім'я просто розпалася.
Наче її розбили молотком.
Те, що він зробив зі мною, з моїм братом і з моєю сім'єю, не можна пробачити.
Те, що він зробив з тисячами інших людей,
знищив їхні життя…
Я ніколи цього не зрозумію і не пробачу йому,
і більше з ним не розмовлятиму.
Енді знайшов спосіб рухатися далі,
Марк — ні.
Він просто не зміг.
Це було занадто.
Ви говорили з татом?
Немає коментарів. Вибачте. Не можу допомогти.
Він поринув у темряву.
І я не знаю, чи хтось міг зробити щось для нього,
бо його постійно звинувачували.
Інсинуації з боку людей.
Ніякого полегшення.
Не міг нікуди дітися.
Важко говорити про Марка. Хай там як.
У суботу скандал з Мейдоффом набув трагічного повороту,
коли найстаршого сина зганьбленого ув'язненого фінансиста
знайшли повішеним на трубі у фешенебельній квартирі в Нью-Йорку.
Очевидно, це самогубство.
Поліція заявила, що 46-річного Марка Мейдоффа
знайшов тесть о сьомій тридцять ранку.
На його шиї був чорний собачий повідець,
у той час як його дворічний син спав у своїй кімнаті.
Він залишив чотирьох дітей від двох шлюбів.
Пам'ятаю, як подумала,
що він таким чином хотів послати свого батька.
Він зробив це на другу річницю того,
коли батько розповів про схему Понці,
і я гадаю, він навмисно запланував це на такий день,
щоб показати батькові:
«Ось що ти зробив зі мною».
Не можу прийти до тями від того, що зробив з ним… що сталося. Не можу.
Просто в мене є син, десь такого ж віку, як він,
не можу уявити, щоб він так страждав.
А він сильно страждав.
Саме тому я плачу.
Ми були близькі. Він — мій найкращий друг.
Я хотів йому допомогти.
Якби ж я до кінця своїх днів зробила те, що він хотів.
Не знаю, чи щось змінилося б, але…
Якби ж я могла щось змінити або хоча б спробувала.
Після смерті Марка, Рут усе більше зблизилася з Енді.
Між ними відбулося певне зближення,
і він став для неї великим джерелом підтримки й підбадьорення.
Наче й цих бід було мало,
до Ендрю повернувся рак, який він поборов
десять років тому…
ще й у вірулентній формі.
Це було жахливо, але Енді боровся.
Я запитала: «Гадаєш, якби поговорив з ним, це допомогло б? Поговорити з Берні?»
Він сказав: «Цього не буде».
Я бачила його навесні.
Він прийшов поговорити з моїм класом у Принстоні.
За обідом разом з його нареченою він мені сказав:
«Знаєте, злочин мого батька…
швидко вбив мого брата й повільно вбиває мене».
Ендрю Мейдофф помер від лімфоми у віці 48 років,
через шість років після краху фінансової піраміди
Берні Мейдоффа на 65 мільярдів доларів.
Він пішов з життя в оточенні своєї сім'ї, залишивши Рут на самоті.
Її чоловік був ув'язнений, а сини померли.
У Бернарда Мейдоффа хоча б буде дах над головою.
Але в його дружини, Рут, уже не має таких гарантій.
Федеральні маршали наклали арешт
на Мангеттенський пентхаус за 7 мільйонів доларів.
Квартиру забрали,
як і будинки в Палм-Біч, Флорида,
на півдні Франції та Лонг-Айленді,
залишивши його дружину фактично без даху над головою.
Я був там, коли ми фактично випхали її з квартири.
Забрали все й сказали: «Забирайся звідси».
Я був на кухні, перевіряв її прикраси.
Вона дійсно була на вигляд заціпенілою та шокованою.
І закурила цигарку.
Я сказав: «Рут, це тебе вб'є».
Вона відповіла: «Якби ж то».
Здається, вона змирилася з поганим кінцем.
МАРШАЛ США
Рут Мейдофф звільнила резиденцію.
Вона передала все особисте майно Службі маршалів США.
Несподівано вона стала кочівницею.
У неї залишилося лише дві валізи речей в машині.
Таким тепер було її життя.
Вона втратила все.
Вона втратила свою життєву позицію,
обох синів
і чоловіка, з яким була з 13 років.
Коли я відвідувала Берні у в'язниці в наступні роки,
було дуже мало достовірного
в описах Берні про його шахрайство, про відчуття через зроблене,
але говорив по-справжньому про горе,
яке сталося в його сім'ї.
Відомі психіатри, з якими я розмовляла про справу Мейдоффа,
висловили припущення, що Берні сумував через втрату обожнювання в його сім'ї.
Він не стільки їх любив,
як йому подобалося, що вони його люблять.
А це, звичайно ж, чистий нарцисизм і соціопатія.
Але що б це не було, я бачила як воно вплинуло на нього.
Дякую.
Дякую. Прошу всіх сісти.
Безперечний факт,
що одним з найвагоміших чинників нашого економічного спаду
була неспроможність великих фінансових установ
та відсутність адекватних регуляторних структур,
щоб запобігти зловживанню та надмірності.
Культура безвідповідальності перейшла
з Волл-стріт до Вашингтону, до Мейн-стріт.
Питання в тому, що тепер робити?
Ми не обирали цю кризу,
але можемо змінити наслідки.
Світова фінансова криза показала,
що не можна довіряти Волл-стріт.
Інвестиційним банкам.
Аналітикам з Волл-стріт, рейтинговим агенціям
і тим паче управлінцям.
Мейдофф був цапом-відбувайлом фінансової кризи.
Ніхто не потрапив до в'язниці, окрім Мейдоффа й кількох його прибічників.
Нікого з рейтингових агенств не посадили.
Нікого з аналітиків Волл-стріт.
Нікого з інвестиційних банків.
Гендиректори не сіли у в'язницю. Отримали свої бонуси.
Їхні банки взяли під заставу.
Але ніхто не врятував жертв Берні.
Не можна дистанціюватися від жертв.
Важко дивитися на те,
через що вони пройшли.
Зрештою, моя мати померла, перш ніж ми продали будинок.
Того останнього дня, коли ми пакували речі,
це один з найгірших днів мого життя.
Я поїхав через ворота в кінці.
І почав плакати, як…
Не міг стриматися.
Не просто покидав будинок, який побудував батько,
де жила моя мати.
Переїжджав назавжди з Палм-Біч.
Покидав велику частину свого життя. Усе. Зникло.
Я живу в орендованому будинку, уже нічим не володію.
Сумую за будинком.
Я б хотіла там провести все своє життя,
але навчилася жити й без великих сум.
Може, це й добре, що тато навчив нас виживати.
Тому я не шкодую, що переїжджаю чи роблю щось нове.
Зараз вивчаю шекспірівські п'єси,
і мені здається,
що історія Берні Мейдоффа дуже нагадує стиль Шекспіра.
Це відповідає тому, як любив писати Шекспір,
і лиходій був, у якого були діти,
але він хотів влади.
І це трагедія.
Те, що сини передали Берні Мейдоффа ФБР,
перетворило цю історію на щось більш трагічне з точки зору зради,
і чим більше вивчала історію,
тим більше вбачала тут притчу про зраду.
Це монстр у шафі кожного.
Щось страшне під ліжком.
Усі знають, що це може статися з кожним.
Єдині, хто може вас обдурити, це ті,
кому ви повністю довіряєте.
А ціна за довіру — ось така зрада.
Люди хочуть вірити в хороший прибуток без ризику.
Усі хочуть цього у своєму портфоліо,
але ганяються за Святим Граалем.
Святого Граалю не існує в реальному житті,
як і у фінансовій сфері.
Мейдофф був фальшивкою. Там не було нічого справжнього.
Чи може в майбутньому з'явитися ще один Берні Мейдофф?
Звісно, що так.
Точно з'явиться. Запам'ятайте мої слова.
Справа Мейдоффа. Рекордний випадок з 2008 року.
Але запам'ятайте…
рекорди завжди б'ють.
СОНЯ КОН ЗАПЕРЕЧУЄ ПРОТИПРАВНІ ДІЇ ПОВ'ЯЗАНІ З МЕЙДОФФОМ,
КАЖЕ, ЩО ТЕЖ БУЛА ЖЕРТВОЮ СХЕМИ.
У 2013 РОЦІ СУД ВЕЛИКОБРИТАНІЇ ПОСТАНОВИВ,
ЩО «ЧЕСНІСТЬ І ДОБРОЧЕСНІСТЬ КОН ВИПРАВДАЛИ».
ПІСЛЯ АРЕШТУ МЕЙДОФФА, ФЕЙРФІЛД ҐРІНВІЧ ПОДАЛИ ПОЗОВ
ПРО ВІДШКОДУВАННЯ 1,2 МІЛЬЯРДА $.
У 2011 КОМПАНІЯ ПОГОДИЛАСЯ ВІДШКОДУВАТИ 230 МІЛЬЙОНІВ $
ТА ВНЕСТИ 70 МІЛЬЙОНІВ $ ДО ФОНДУ ПОТЕРПІЛИХ.
КОМПАНІЯ НЕ ВИЗНАЛА ПРАВОПОРУШЕНЬ. КРИМІНАЛЬНІ СПРАВИ НЕ ПОРУШУВАЛИСЯ.
ДЖЕЙПІМОРГАН ЧЕЙЗ ВИЗНАЛИ ВІДСУТНІСТЬ НАГЛЯДУ
БАНКОВИХ ОПЕРАЦІЙ БЕРНІ МЕЙДОФФА,
АЛЕ ЖОДЕН СПІВРОБІТНИК НЕ ДОПОМАГАВ У ШАХРАЙСТВІ.
ЯКЩО ВИ АБО ХТОСЬ ЗІ ЗНАЙОМИХ ДУМАЄТЕ ПРО САМОГУБСТВО,
ІНФОРМАЦІЯ І РЕСУРСИ ДОСТУПНІ НА САЙТІ: www.wannatalkaboutit.com
Переклад субтитрів: Мар'яна Ківерська