"MIELESSÄNI ON VIISI LOKEROA.
KOLMEA YLIMMÄISTÄ AVAAN TUON TUOSTA, NELJÄTTÄ HARVEMMIN.
ALIMMAN AVASIN VIIMEKSI 8. TOUKOKUUTA 1945."
GUNNAR SØNSTEBY
VASTARINTAMIES NRO 24
Olemme valmiit. -Selvä.
Kiinnitätkö mikin? -Tulemme pian.
Kiitos. -Hyvä.
Oletko valmis, Gunnar? -Olen.
Olen valmis.
Pärjäätkö? -Kyllähän minä.
Se menee ohi.
Tervetuloa. -Kiitos.
Petter. -Tervetuloa.
Hauska tavata. -Hei.
Kas, vanhuksiako tänne odotetaan?
Puhutaanpa arvoista.
Hevonpaskaa.
NATSIT POLTTIVAT KIRJOJA
Kirjojako?
Isä antoi minulle kirjan.
Langhoff-niminen kirjoitti sen jouduttuaan saksalaiselle työleirille.
Kai sekin poltetaan.
Vankileirillekö?
Hallinnon vastustajia on vangittu vuosikausia.
Kommunistejako? -Varmaan kaikenlaisia.
Sen nimi on Turvesuon sotilaat. Køhnillä on se kaupassaan.
Saat omani lainaan.
Käsitän miksi kommunistit täytyy pitää kurissa.
Sama juttu täällä.
Muutoin joudumme kaikki Moskovaan.
Mitä horiset, Erling?
Eikö mielipiteitä saa olla? -Saa toki.
Kyse ei ole kommunismista. Ketään ei tule vangita mielipiteen takia.
Tiedät mitä tarkoitan.
En kyllä tiedä.
Nuotio on valmis. -Laita tämä lämpiämään.
Kävin tätä samaa koulua yli 70 vuotta sitten.
Elimme demokratiassa.
Sitten tunsimme sen kiristyvän ympärillämme.
Onko olonne turvallinen?
Hyvä, koska niin oli minunkin.
Ystävienikin olo oli turvallinen kunnes ei enää ollutkaan.
Luulimme elävämme sodanjälkeistä aikaa.
Tajusimme yhtäkkiä eläneemme sotien välistä aikaa.
Saksalaiset marssivat maahamme 9. huhtikuuta 1940.
Oslon valtaamiseen riitti 800 sotilasta.
Teitä kaksi kertaa enemmän.
Sodassa joutuu pohtimaan,
hyväksyykö sen tilanteen, johon on joutunut.
On joko totuttava tai tehtävä jotain.
Silloin riskeeraa kaiken.
9. HUHTIKUUTA
Jatkoin työntekoa.
Minun oli silti vaikea keskittyä.
Kaikki ulos!
Kiireesti!
Sønsteby ei näytä vähästä säikkyvän.
Hieman uhmakkaaksi tässä kyllä tulee.
Kuinka uhmakkaaksi käytte?
Varsin uhmakkaaksi.
Pieni joukkiomme on harkinnut metsään lähtemistä.
Liityttekö seuraamme?
Mitä muutakaan mahdoimme?
Meidän täytyi yrittää taistella.
Tässä.
Niin.
Saksalaisia oli jo kaikkialla.
Juoskaa!
Se oli turhaa.
Ketjuun!
Tilanne oli toivoton.
Tässä!
Olimme täysin valmistautumattomia.
Lupasin itselleni, etten olisi yhtä valmistautumaton enää koskaan.
Sain keuhkokuumeen ja poskiontelotulehduksen.
Käskettiin levätä kaksi vuotta.
Terveys on kuulemma tärkein.
PÄÄMINISTERI QUISLINGIN AIKEET
Pötyä.
Tärkeimpiä ovat rauha ja vapaus.
Kahden kuukauden kuluttua tapasin muita kaltaisiani.
Täällä Lontoo.
KAIKKI NORJAN PUOLESTA
Näinä aikoina moni norjalainen pohtii, riittääkö rohkeus vai annammeko periksi.
Knut Haugland, tuttuni Rjukanista.
Max Manus.
Andreas Aubert.
Gregers Gram.
Sekä Tallak eli Edvard Tallaksen.
Kirjanpitäjän taidoistani oli hyötyä.
Minusta tuli Erling Fjeld.
Gunnar Lier.
Harald Sørensen.
Reidun Andersen piti leipomoa Grønlandissa.
Siitä tuli keskuksemme.
Sanomalehti oli hyvästä, mutta halusimme tehdä muutakin.
Norjan hallitus pakeni Lontooseen.
Sillä oli edustaja Ruotsin brittilähetystössä.
NORJA - RUOTSI
Hänet halusin tavata.
LÄHETYSTÖ TUKHOLMA
Rakennamme verkoston Osloon. -Vai niin.
Jos haluat mieluummin sabotaasikoulutusta Englannissa,
se järjestyy.
Kiitos, mutta jään Osloon. -Hyvä on.
Koodinimesi on Numero 24.
Kas tässä. Siinä on ensimmäinen tehtäväsi.
NORJAN PANKKI
ELOKUU 1942
Forfang. -Erling Fjeld.
Ivar Thiedemansen pyysi tätä tapaamista. -Juuri niin.
Mitä asia koskee?
Norjan hallitus Lontoossa käski minua pyytämään -
setelien painolaattoja lainaksi.
Haluatte siis lainata Norjan setelien painolaattoja.
Kyllä.
Ymmärrätte, että vastarinta on kallista. Tarvitsemme myös setelipaperinäytteen.
Nti Løberg.
Kiitos mielenkiintoisesta keskustelusta.
Miten ansaitsen luottamuksenne? -Tapaaminen on päättynyt.
Nti Løberg saattaa teidät.
Hra Fjeld?
Hra Fjeld.
Lapsenlapsesi tulevat puhumaan saksaa. -Mitä te sanoitte?
Lapsenlapsesi puhuvat vielä saksaa, jollemme käy toimeen.
Sinulla on tilaisuus seistä historian oikealla puolella.
Miten voin varmistua siitä, että edustatte hallitusta?
Sinun täytyy luottaa minuun. -Helppo teidän on sanoa.
Jos tämä menee vikaan, minut ammutaan.
Samaten pankinjohtaja ja johtokunta. -Tuo pätee meihin kaikkiin.
Jos olette se joksi tekeydytte,
käskekää Lontoon radioääntä lausumaan tämä.
Harkitsen asiaa.
IKUINEN KAIPUU
Täällä Lontoo.
Näinä aikoina on tärkeää pysyä rohkeana.
Tässä 16 erikoisviestiä.
Yksi: luotettava mies.
Kaksi: keihäs nyrkissä.
Kolme…
Ikuinen kaipuu.
Neljä: koko koulun näköinen.
Viisi…
Toivottavasti tiedätte mitä teette.
Aikaa on torstai-iltaan.
Minne ajetaan tänään?
Kongsvingeriin. Minulla on paketti Ruotsiin.
Se tuli.
Valtakunnankomissaari Terboven ja Quisling ottivat komppanian suojelukseensa.
Komppania marssi Oslon halki kapteeni Maxvikin komennossa.
Kongsvingerin Hirden-koulussa suoritettiin johtajakurssi.
Päällikkö Marthinsen jakoi nimityksiä uutukaisille poliisijohtajille.
Quislingiäkin pahempi.
Sen jälkeen pidettiin iltamat.
Marthinsen oli valtionpoliisin päällikkö ja Hirdenin ylin johtaja.
Hän antoi väkensä kiduttaa norjalaisia.
Norjan natsit olivat joskus saksalaisia pahempia.
En voinut käsittää, miksi maanmiehet tekivät yhteistyötä miehittäjien kanssa.
Oli vaikea tietää, kehen saattoi luottaa.
Paennut hallitus tarvitsi vakoojia Oslossa.
Minut nimitettiin pienen järjestömme johtajaksi.
Kerätyt tiedot salakuljetettiin Ruotsiin.
Sieltä ne vietiin Lontooseen.
HUIPPUSALAISTA
Gestapo kuitenkin sai vihiä kasvavasta vastarintaliikkeestä.
Väkeämme pidätettiin pitkin maata.
Saksalaiset metsästivät päällystöä.
Käännä hänet.
Eikö Hornbæk voi kuskata sitä Kongsvingeriin?
Andreasilla on asiaa.
Hän sanoi…
Mitä tuo oli?
Saksalaiset kaatoivat kiehuvaa öljyä Andreasin Kristian-veljen peräsuoleen.
Hän paloi sisältä.
Hei, Andreas.
Osanottoni Kristianista. Hän oli ainoa laatuaan.
Niin oli.
Kuka sellaista tekee?
Kuka ihme?
Ymmärrämme jos haluat lähteä. -En minä aio jänistää.
Haluan vaikeita tehtäviä. Käsitätkö?
Hei.
Hän on täällä. -Selvä.
Hei.
Krogh.
Gudrun Collett. -Krogh? Etkö olekaan Fjeld?
Krogh, Fjeld. Viisi taskua: yksi joka miehelle.
Ne pitää vain muistaa.
Tekö järjestätte asioita? -Niinkin voi sanoa.
Tarvitset siis useita asuntoja. -Kyllä vain.
Miksi niin monta? -En nuku samassa paikassa kahdesti.
Nti Collett antoi käyttööni asuntojen verkoston.
Noudatin saksalaisten logiikkaa.
He nimittäin etsivät meitä joka päivä uutterasti ja järjestelmällisesti.
Yleensä saksalaiset veivät väkeä mukanaan aamuneljän ja -kuuden välillä.
Siksi nousinkin joka päivä klo 3.30.
Kadulla pyörittyäni suuntasin metsään.
Nukuin vielä muutaman tunnin.
Sitten palasin kaupunkiin.
Olemme kiinni.
Kiinni. -Kiitos, neiti.
Ihana tuoksu.
Saanko ottaa, Reidun?
Olkaa hyvä.
Tuokaa vangit.
Ensimmäinen.
Tunnetteko hänet?
Katsokaa häneen.
Seuraava.
Entä hänet?
En tiedä.
Varmastiko?
En.
En kielinyt.
En sanaakaan.
Hyvä on. -Näin useita meikäläisiä.
Näin Solnørdalin.
Kestääköhän hän?
Sinun nimeäsi selvitetään kaikin keinoin.
Hyvä on.
Mitä puuhaat nykyään?
Et halua tietää.
Saithan silti matkustamisluvan Rjukaniin?
No…
Monet etsivät minua.
Heitä tulee lisää.
Pahoin pelkään, että he…
Lähtevät peräänne.
Tee työsi.
Teemme omamme.
Terve, Gunnar.
Jotta Saksan ja Norjan lainvalvojat onnistuisivat yhteistyössään,
meidän on pysäytettävä terrori yhteistuumin, hra Marthinsen.
Niin.
No, saitteko tiristettyä hänestä kaiken?
Sitä on mahdotonta tietää.
Eihän suinkaan. Teidän täytyy vain nähdä vaivaa.
Sitten he alkavat laulaa. Suokaa anteeksi hetkeksi.
Tokihan. -Tulkaa.
Onpa vilpoista.
Mitä?
Mikä on johtajasi nimi?
Koko nimi.
Gunnar.
-Kerro hänen sukunimensä.
Sønsteby.
Gunnar Sønsteby? -Niin.
Kas noin. Sehän kävi helposti.
Anteeksi keskeytys. -Mitäpä tuosta.
Sanoisin kuitenkin, että odotus oli sen arvoista.
GUNNAR SØNSTEBY PALKKIO: 200 000 KRUUNUA
Seis.
Paperit, kiitos.
Hyvä on.
Menkää.
Peremmälle.
Paskat!
Seis!
LEUCHARS, SKOTLANTI 1943
"Kjakabråten."
Siinähän sinä.
Terve. -Hauska nähdä.
Samoin.
Oli jo aikakin, että tulit.
Haluan palata pikimmiten. -Yksi asia kerrallaan, Gunnar.
Erling Fjeld.
Heillä on sinulle asiaa.
Niinkö?
He eivät millään uskoneet, että olet luotettava.
Hra Fjeld.
Sanokaahan vielä kerran.
Miksi jäitte eloon, kun moni kontakteistanne ei jäänyt?
Jotkut meistä pitävät sitä liki mahdottomana.
Kun jokin on mahdotonta, ilmiselvät selitykset ovat harvassa.
Mitä vihjaatte? -Emme mitään.
Sanokaa te.
Olen perusteellinen mies. -Harva pystyy moiseen noin pitkään.
Mitä vastaisin? -Tekö pystytte?
En väitä olevani ketään parempi.
Minä tosin suunnittelen ennakkoon koko valveillaoloaikani.
Kuten muutkin. -Aivan.
Olisipa niin. -Eikö pelissä ole tuuria?
On toki: tuuria ja suunnitelmallisuutta.
Juotteko te? -En sodan alettua. Se on haitallista.
Ettekö rentoudu siten? -En.
Entä naiset? -Mitä heistä?
Jotkut agentit pitävät miesten seurasta.
Se voi järkyttää.
Pidän kyllä naisista.
Montako naiskontaktia teillä on?
Noin viisi. -Monenko kanssa olette maannut?
Henkilökohtaisia kysymyksiä.
Vastatkaa.
En yhdenkään kanssa sodan alettua. -Tuota on varsin vaikea uskoa.
Valitan, mutta se ei ole vastuullani.
Rentoudutteko muilla keinoin? -Kyllä vain.
Suunnittelen ja valmistaudun, kuten sanoin jo.
Se tyynnyttää minut.
Taisitte väsyä tähän huoneeseen. Valitan, mutta virastoni täytyi varmistua.
Olette harvinainen individualisti, joka on muita aikaansaavampi.
Vaikutuimme.
Toivotan onnea koulutukseenne.
KOULUTUSLUPA MYÖNNETTY
Palasin Norjaan saatuani muutaman kuun koulutuksen Skotlannissa.
Koin olevani valmis isompiin tehtäviin.
Ensin minun piti tavata vastarintaliikkeen uusi johtaja,
Jens Christian Hauge.
Hankin munia aamiaiseksi.
Saat siemaista mieheni keksintöä.
Vai niin.
Hänen mukaansa se auttaa kaikkeen.
Ei kuitenkaan nähtävästi aivokasvaimiin.
Otan osaa. -Kiitoksia.
Synkkyyteen ei pidä hautautua.
On tärkeää nauttia toisinaan.
Ajoista huolimatta.
Milloin hän tulee? -Kyllä hän tulee.
Tanssitko?
En.
Sota-aikanakin pitää hengähtää.
Yksi asia kerrallaan.
Oletteko tosissanne? -Et saa ruokaa, jollet tanssi.
Hyvä on.
Etkö ole tanssinut aiemmin? -Olen minä.
Selvä. -Tietysti.
Pane oikea kätesi hartialleni.
Toinen käsi tähän, niin minä vien.
Nyt.
En voi tanssittaa puupölkkyä! Vedä henkeä.
Sisään nenän kautta ja suusta ulos. Uudestaan.
Kokeillaan taas.
Kolmannella.
Oikealle.
Kaksi kevyttä askelta.
Hyvä.
Muista hengittää.
Tervetuloa.
Hra Hauge.
Kahvia? -Kiitos.
Opetan Nro 24:ää hengittämään. -Vai sillä tavalla.
Oletko täyttänyt 25? -Olen minä.
Et ehkä vanhene enempää.
Mietitkö sitä?
Kestän sen.
Miten reagoisit kidutukseen?
En tiedä.
Ainoa oikea vastaus.
Sinä ja minä aloitamme yhteistyön.
Tuli kiireistä asiaa. -Vai niin.
Quisling ja Marthinsen pakottavat norjalaisia Saksan avuksi.
Tykinruuaksi Venäjälle.
Huomenna työvoimatoimistoon menee 3 000 poikaa.
Polta konttori aamunkoittoon mennessä.
Akersgata 55 on täällä.
Rakennus tyhjennetään yöksi.
Räjäytämme konttorin, emme korttelia.
Gregers, riittääkö kahdeksan kiloa? -Ehkä kymmenen.
Max, saat hakea aseita Selvaagilta.
Selvä.
Tallak, vahdi sinä Akersgataa.
Tapaamme täällä klo 19.
Vilkaisepa valikoimaani.
Akersgata 55.
Kaikki on tarkistettava ennen seitsemää.
Niin.
Mitä sanoin?
Sanoit, että minun ja Maxin…
Tämä ei vetele.
Hymyilin tytölle, koska olemme kahvilassa. Onko hymyily tätä nykyä laitonta?
Osalla meistä on tunteet.
Siitä vain. Kun olet saanut hymyiltyä, palaat Akersgatanille.
Juurihan tulin sieltä.
Se avain… -Niin.
Katsoitko, että se sopii?
Valmista.
Selvä.
18. TOUKOKUUTA 1944
Avaimet.
Kiva mesta.
Täällä on ihmisiä.
Jatketaan.
Voinko auttaa?
Mitä on tekeillä? -Teemme ylitöitä kiireistä aamua varten.
Entä te? -Tarkistamme ilmanvaihdon.
Hyvä, täällä onkin tunkkaista.
Hoidamme asian. -Kiitos.
Kuule…
Kun näen teitä velttoja nuoria tällaisena aikana,
tuumin itsekseni, että jukolauta.
Jos olisin nuori, tekisin kaikkeni häätääkseni nuo helvetin siat.
Totta puhuen tekisi mieleni antaa sinulle selkään.
Olemme töissä. -Max.
Juu.
Minulle maistuisi kulaus. -Sopiihan se.
Kiitos. -Eipä kestä.
Pirulauta. -Niinpä.
Jos olisin vielä juoksukunnossa, noille olisi tullut tupenrapinat…
Ennen vanhaan kukaan ei peitonnut minua juoksemisessa.
Olin kovapintainenkin. -Vai niin.
Vuonna 1905 juoksin Drammeniin ja takaisin yhdessä yössä.
Siellä majaili muuan neitonen. Sellaisia ei enää tule vastaan.
Aiemmin oli mistä ottaa kiinni.
Joivat nimittäin maitoa.
Kuulkaa.
Kuulkaa!
Rakennus räjähtää pian, joten poistukaa helvetin äkkiä.
Minä ensin!
Siinä tytössä oli sitä jotain.
Olikohan se nyt neljäs heinäkuuta vai kesäkuuta…
Drammeniin ja takaisin yhdessä yössä.
Neljäs heinäkuuta… -Sinun kannattaa lähteä.
Mitä sanoit? -Häivy!
Ala painua! -Hyvä on.
Mitäpä lehdissä sanottiinkaan seuraavana päivänä?
Aivan oikein: ei mitään.
Lehdissä kirjoitetaan mitä kirjoitetaan, koska niiden tekijät päättävät,
mitä painetaan ja mitä ei.
Sota-aikaan sanomalehdet kelpaavat ainoastaan sytykkeeksi, eivät muuksi.
Marthinsen.
Saatanan helvetti, perkele!
Gustav Sønsteby?
Niin? -Lähde mukaamme.
Hetki vain.
Hänet lähetettiin Griniin.
He tietävät nimesi ja henkilöllisyytesi.
Osasimme odottaa tätä.
Kanna näitä aina mukanasi.
Älä jää kiinni elävänä.
Saksalaiset tietävät tästä asunnosta.
Hyvä on, minä lähden.
Kiitos.
Kiitoksia.
Paperit.
Reppu myös.
Tarkista se.
Minne Fjeld on matkalla?
Töihin. -Missä olette töissä?
Vakuutusalalla.
Mitä tuumit tuosta?
Päivänjatkoja.
Kiitos.
Liikettä.
Eivätkö he tunnistaneet sinua? -Onneksi näytän tavanomaiselta.
Tavanomaista sinusta ei kyllä saa.
Mietitkö ikinä mitä aiot tehdä tämän päätyttyä?
En.
Mikset?
En voi miettiä sitä nyt.
Haluan elää vapaassa maassa. Muu on toissijaista.
Kannattaa pysyä piilossa.
Olisi viisasta pysyä visusti piilossa jonkin aikaa.
Niin varmaan.
Mitä nyt?
Minä…
Tapasin erään.
Mitä tarkoitat?
Naisenko?
Tiedän, ettet pidä siitä, mutta sellaista sattuu.
Ohjat ovat minulla.
Mitä tarkoitat?
Olen harkinnut huolellisesti, mitä minun pitää tehdä jäädessäni kiinni.
Tiedän tarkalleen, mitä pitää tehdä.
Kukaan ei jää kiinni.
Kongsbergin asetehdas.
Saksalaiset pakottivat 850 norjalaista valmistamaan ruotsalaistykkejä.
Liittoutuneet pommittavat siviilikohteita. Kongsbergin keskusta tuhotaan.
Meillä on parempi, mutta riskialtis idea.
Soluttaudutte tehtaaseen.
Saksalaisilla on vartiot, mutta sen saa tehtyä vahdinvaihdon aikana.
17. SYYSKUUTA 1944
Terve.
Missä kamat ovat? -Mitkä?
Räjähteet. -Ne ovat sisällä.
Minkä sisällä? -Tehtaan.
Salakuljetin yli 70 kiloa räjähteitä.
Kenen käskystä?
Pidimme sitä hyvänä ajatuksena. -Täytyykö ne johdottaa tehtaassa?
Täytyy.
Tarkoitus oli valmistella ne ennen sisäänmenoa.
Nyt tarvitaan vielä kymmenen minuuttia. Sen verran partiolla kestää.
No, aloitetaanko sitten?
Minulla on avain. -Emme halua heidän saavan tietää.
10 minuuttia.
Viisi minuuttia.
Vauhtia nyt!
Kolme minuuttia.
Anna lanka. Aikaa ei ole.
Meidän pitää lähteä! -Sytytän tulilangan.
Tule! -Selvä.
Tässä!
HOKKSUND 20 KM KONGSBERGISTÄ
Paperit, kiitos.
Nouskaa.
Hyvä, kaikki kunnossa.
Ajakaa.
Pakko sanoa, etteivät he juuri vaikuttuneet.
Uusi sääntö!
Tästedes ei enää tippaakaan alkoholia tehtävän aikana ja sitä ennen.
Se on sitten eri asia, kun kaikki ovat turvassa tehtävän jälkeen.
Menikö perille?
Kaikki hyvin?
Tuli lähtö Lontooseen.
Tiedätkö syytä? -En.
Ei hutilointia poissa ollessani.
Pidämme varamme.
Niin.
Gunnar?
Jopas.
Pitkästä aikaa. -Totta vie.
Tässä on Annlaug. -Hei vain.
Gunnar. -Annlaug.
Hauska tavata. -Vartuimme yhdessä.
Tapasimme patikoida vuorilla ennen…
No, ennen tätä kaikkea. Miten isäsi voi?
Hän toipuu.
Luulin sinun olevan isäsi töissä.
Se meni pipariksi.
Olen paraikaa työnhaussa.
Sellaista elämä on.
Vaikeita aikoja.
Matkustatko?
Työasioita vain.
Kaupunkielämää? -Niinkin voisi sanoa.
Oli hauska nähdä taas. -Niin oli.
Nähdään.
Niin.
LONTOO MARRASKUU 1944
Kiitän.
Hyvää päivää. -Teidän majesteettinne.
Mikä on nimenne tänään?
Erling Fjeld?
Harald Sørensen, sähköasentaja Grefsenistä.
Ylhäisyys.
Valitettavasti minun täytyy lähteä. Halusin vain tavata teidät.
Tämä on kunnia. -Samaten.
Nauttikaa lounaasta.
Istuisimmeko?
Otin vapauden tilata meille molemmille.
Kiitän. Ruoka näyttää herkulliselta.
Hyvää ruokahalua.
Olette saavuttanut suuria kotopuolessa Oslossa.
Kiitän. Haluaisin tehdä lisääkin.
Kuulkaa.
Teillä on tälle enemmän tarvetta.
Kiitoksia.
Tottahan toki palaatte takaisin kotomaahan.
Teette jatkossakin mahdollisimman paljon ilkitöitä.
Tuota tapaamista en unohda.
Aivan kuin kuningas itse olisi käskenyt häätää ne ruojat.
Ennen kotiinpaluutani sain kuitenkin toisenkin viestin.
ERIKOISOSASTON PÄÄMAJA LONTOO
Tallak ja Gregers olivat saaneet yhteyden -
Saksan Luftwaffen kahteen karkuriin.
Tai siis karkureiksi luulemiinsa.
13. MARRASKUUTA 1944
Gregers kuoli.
Tallakia ammuttiin kasvoihin, ja hänet vietiin sotasairaalaan.
Jos olisin ollut Oslossa, tapaamista ei olisi tullut.
Sitä ei olisi sallittu, mutta minäpä en ollut siellä.
Kukaan ei tiedä kuinka reagoisi kidutukseen.
Murtuuko silloin ja pettää kaikki läheisensä?
Kukaan ei halua kokea moista, jos siltä voi välttyä.
Joskus siltä voi välttyä.
Sillä on hintansa.
Uudet käskynne.
MÄÄRÄYS NRO 24:LLE
TELOITUKSET
Olen kuullut, että vastarintaliike joutui -
joskus tappamaan norjalaisia.
Kyllä.
Jouduitko sinä?
Oletko kokenut sotaa?
En itse ole, mutta vanhempani ovat.
Sitten olen varma, että vanhempasi ymmärtävät mistä puhun.
Toivon, ettei kukaan teistä joudu ymmärtämään sitä -
elossa ollessanne.
Sodassa katoavat vivahteet. Se on joko tai.
Yhtäkkiä pätevätkin toisenlaiset säännöt.
Sodan aikana menetin kahdeksan lähintä ystävääni -
saksalaisten takia.
Kuinka reagoisit, jos ystävistäsi kielittäisiin?
En pitäisi siitä.
Niin.
Mutta teitkö niin?
Muita kysymyksiä?
Tässä ovat pahimmat.
Kaikki norjalaisia.
Marthinsen on maan uskollisin natsi, mutta tarvitsemme lisää aikaa.
Aloitetaan tästä. Hän on liki yhtä paha.
Vastuussa useiden meikäläisten kuolemista.
Tähdätkää!
Tulta!
Voin pyytää jotakuta toista, jos tämä on sinulle raskasta.
Emme voi pyytää sellaista, mihin en itse kykene.
Hoidan hänet.
Ota joku mukaasi.
Meidän on sovittava yhdestä asiasta.
Tämä kaikki jää meidän välillemme.
Pysyvästi.
Viemme hautaan saakka tiedot tekijästä, kohteesta, paikasta ja ajasta.
Anteeksi.
Tulitte ykköstalosta.
Asutteko siellä?
Asun kyllä. -Viihdyttekö siellä?
Miksi kysytte? -Onko naapurusto teistä mukava?
Ehdottomasti. -Hyviäkin naapureita?
Se hieman vaihtelee, eritoten tätä nykyä.
Mitä tarkoitatte?
Onko teillä ikävä naapuri?
Niin voi sanoa.
Kuinka lähekkäin asutte?
Gunnar, se on hän.
Otan toisen.
Pelaa se kortti.
Kaikki ajallaan.
Neropatti.
Kiitoksia. -Eipä kestä.
Odottakaa!
Kiitoksia.
Niin?
Jäivätkö sodan tapahtumat vaivaamaan sinua?
Sodan aikana vietin niin äärimmäistä elämää kuin mahdollista.
Mieleni jylläsi jatkuvasti, enkä järkyttynyt vähästä.
Muutoin olisin ollut mennyttä.
Mietin pikemminkin sitä, miten vastarinta tappoi norjalaisia.
Se asia on jo käsitelty. -Niin, mutta vastauksesi oli vajavainen.
Niin tapahtui nähtävästi…
Sodan aikana 82 kertaa.
En ole laskenut, mutta tuo on varmaan totta.
Hoitelimme ainoastaan omistautuneita natseja.
Sekä niitä, joiden toimet olisivat estäneet Norjan vapautumisen.
Eikö armoa annettu?
Ei.
Hoida numero kaksi.
Selvä.
Vaihtaisin nuo päikseen.
Astrup ja Finn Kaas. Enpä tiedä.
Nuorin on mahdollisesti… -Hyvä on.
Ettekö harkinneet väkivallattomuutta?
Väkivallattomuuttako? -Niin.
Gandhi.
Jos on tuttu nimi. -Gandhi ei taistellut natseja vastaan.
Väkivallattomuus on kaunis ajatus.
Se ei silti tepsi,
kun oma maa joutuu ihmisyyttä halveksuvien valtaan.
Tepsii minusta.
Sitten voimmekin keskustella kahdestaan, jos elinaikanamme syttyy sota.
Jutellaan sitten, jos syttyy sota. -Aivan niin.
Siirrytäänpä kapteeni Lingeen ja hänen komppaniaansa.
Linge-komppaniassa palveli monia meitä Rjukanin asukkeja.
Niin?
Tekivätkö teloitetut jotain anteeksiantamatonta?
Tekivät kyllä. -Sillä oli joskus vakavia seurauksia.
Kuten Karl Marthinsen.
Tapaus oli yksinkertainen, mitä tulee Marthinseniin.
Kuljetaan Blindernveieniä. Hän tapaa ajaa loppuun asti…
Piiloudumme tänne ylös.
Selvaag, voitko auttaa?
Hän vastasi Norjan holokaustista.
Hän lähetti Norjan juutalaisia keskitysleireille.
Häntä voisi nimittää -
pahimmaksi joukkomurhaajaksi Norjan nykyhistoriassa.
Hänet täytyi hoidella.
8. HELMIKUUTA 1945
Kuinka poika jakselee? Voittiko hän hiihtokisan?
Kiitos kysymästä, mutta se on tänään. -Vai sillä lailla.
Toivota hänelle onnea. -Kiitoksia.
Pirun kylmä keli.
Montako henkeä kannatti uhrata -
pelkästään Marthinsenin tappamiseksi?
Kun ammuimme Marthinsenin, saksalaiset kyllä kostivat.
Kostotoimet olivat niin väkeviä, ettemme surmanneet seuraavia listalla.
Kahden päivän aikana -
Akershusin linnoituksessa ammuttiin 28 norjalaista.
Joukossa oli monia meistä.
Sekä umpimähkään vangittuja poloja.
Oliko se sen arvoista?
Tuohon on mahdotonta vastata. Mikä onkaan vapauden arvo?
Vastarinta ampui erään sukulaiseni.
Sepä tuskallista kuultavaa.
Mitä hän oli tehnyt?
Se jäi epäselväksi.
Jotain kielimiseen liittyvää.
Sitä oli sota-aikaan paljon liikkeellä.
Toivoin, että saattaisit tietää asiasta jotain.
Mikä hänen nimensä oli?
Erling Solheim.
Saimme kirjeen.
Postikonttorin-väkemme sieppasi tämän kirjeen valtionpoliisilta.
Lähettäjän tiedot voivat johtaa vangitsemiseesi.
Kirjeessä mainitaan sinut ja tuttujasi.
Hän tarjoaa tietojanne.
Tuo nimi ei sano minulle mitään.
Valtionpoliisin päällikkö, Oslo.
Olen ollut äskettäin yhteydessä henkilöihin,
jotka harjoittavat sabotaasia ja muita laittomuuksia.
Minun täytyy vain yrittää jatkaa puhettani…
Kiitos silti kysymyksistä.
Olen kuullut ja lukenut paljon niistä eläimellisyyksistä,
joita harjoittaa "Kotirintama".
Solheimin tulee kadota ennen kuin hän tavoittelee Gestapoa.
Teetkö sen?
Teen.
Minusta vapaus on liki kaiken arvoista.
Siksi sota käy heltymättömän raskaaksi.
Rintamia on mahdotonta ylittää.
Kyseessä on nimittäin vapaus tai kuolema.
En mieluusti paljasta liikaa kirjallisesti.
Voin kertoa, että minulla on sellaisia tietoja -
Sønstebystä, Hauglandista ja Helbergistä, jotka kiinnostavat teitä takuulla.
En halua sotkea poliisia tähän, sillä he ovat epäluotettavia.
Mikäli lähetätte matkustusluvan Osloon, lähtisin sinne välittömästi.
Terveisin: Erling Solheim.
Minulla on asiaa.
Helvettiläinen!
Rjukanista.
Tunnetko hänet?
Menkää Stapon autolla.
Matkaatte siviilivaatteissa. Tässä palvelustodistukset.
Solheim on juuri nyt työtön. Hän asuu täällä.
Sam Eydesin kadulla.
Kiittäkää kirjeestä ja pyytäkää häntä Osloon kuulusteltavaksi.
Sanokaa, että Stapo on kiitollinen -
ja että Oslossa odottaa 200 000 kruunun palkkio.
200 000?
Raha häntä kai ajaa.
Viette hänet kaupungin ulkopuolelle ja sitten ammutte.
Vastaanottoon.
Hiiskumatta!
Ulos!
Erling Solheim?
Hälytys!
Ulos täältä!
Vauhtia!
Ulos!
Onko kellään muulla kusihätä?
27. HELMIKUUTA 1945
Tajusiko hän… -Ei.
Selvä. -Niin.
Olemme vapaat, rauha on tullut!
Norja juhlistaa uutta vapauttaan…
8. TOUKOKUUTA 1945
…näinä hektisinä aikoina.
Näin kevään koittaessa iloitsemme sillä kaipuulla ja toivolla,
jota jokainen norjalainen on sydämessään tuntenut.
Oikeus on toteutunut.
Kourallinen halveksuttavia pettureita, jotka puukottivat maanmiehiään selkään…
Hra Quisling, tässä on Halvor Rivrud: Dachaun ja Mauthausenin vanki.
Kuunnelkaa häntä älkääkä itse sanoko sanaakaan.
Kuinka mukavaa. -Erittäin.
Moi.
Saisinko tähän nimikirjoituksesi? -Tottahan toki.
Kernaasti.
Johan nyt…
Kiinnostaako tämä siis sinua? -Kiinnostaa.
Niin.
Toivoin sinun tietävän jotain isoisoisäni veljestä.
Ikävä kyllä en…
Siihen aikaan tapahtui kaikenlaista…
Niin.
Valitan.
Ymmärrän.
Kiitos kuitenkin.
Kiitos.
Mielessäni on viisi lokeroa.
Kolmea ylimmäistä avaan tuon tuosta, neljättä harvemmin.
Alimman suljin 8. toukokuuta 1945 enkä ole avannut sitä sittemmin.
Siten olen pärjännyt näinä vuosina.
Yllättävän monelle meistä kävi hyvin.
LINGE-KOMPPANIAN KOKOONTUMINEN
Osa taas ei kestänyt.
Andreas alkoi juoda vapautuspäivänä.
Kaikki tunsivat hänet, eivätkä Oslon baarit veloittaneet häntä.
Hän kiersi baareja 11 vuotta.
Andreas ampui itsensä vuonna 1956.
Ounastelin hänen voivan huonosti, mutten käsittänyt tilanteen vakavuutta.
Se on vaivannut minua 50 vuotta.
Kun tutustuin Gunnariin…
Vuonna 1998, eikö? -Niin.
SAKSALAISET EIVÄT PIDÄTTÄNEET SØNSTEBYTÄ. HÄN SUORITTI YLI 20 SABOTAASITEHTÄVÄÄ.
HÄN ON PALKITUIN NORJALAINEN JA AINOA KOLMEMIEKKAISEN SOTARISTIN SAAJA.
VUONNA 1953 GUNNAR NAI RAKKAAN ANNE-KARININSA.
TERVEYSVAIVOISTA HUOLIMATTA HÄN LUENNOI LÄHES KUOLEMAANSA SAAKKA.
HÄN AUTTOI 70 VUODEN AJAN SODAN JÄLKIVAIKUTUKSISTA KÄRSINEITÄ.
GUNNAR LÄHTI TAKSILLA VANHAINKOTIIN 94-VUOTIAANA -
JA KÄVI MAKUULLE. HÄN OLI TOTEUTTANUT AIKEENSA.
NORJAN KOTIRINTAMAMUSEOSSA ON KOPIO SOLHEIMIN KIRJEESTÄ.
SØNSTEBY TÄHDENSI AINA, ETTÄ SOLHEIMIN MUU SUKU OLI "KELPO NORJALAISIA".
Tekstitys: Jouni Jussila