Ми зібралися тут, щоб охрестити Рікардо Манчадо.
Хоакін і Мерседес, чи дозволяєте ви… свого сина охрестити?
Нехай хрещений, Роман Манчадо, піднесе дитину до купелі.
Охрещую тебе в ім'я Отця і Сина і Святого Духа.
Амінь.
Він такий гарний. Дуже. Вітаю. Вітаю, кузене.
Дякую, рідні.
Ти розслабився хоч трохи?
Напевно.
Ти там ніби свинячу ногу тримав.
Це не так просто, як здається, запевняю.
Ти був би чудовим батьком, я впевнена.
Романе!
Фото?
Батьку.
Тільки сім´я.
Нащо привів її? Ти ж знаєш, що я її не люблю.
Вона моя дівчина.
І знаєш, чия донька.
На камеру.
Чудово.
Добре.
Усміхніться.
Прекрасно.
Почекаєте трохи? Дякую.
Що?
Знаєш…
Коли мені погано… я люблю… уявляти… нас двох… ти і я… удвох… у хатинці на пляжі.
Якнайдалі від твого батька, Глоріє.
І від мого брата.
Розповіси ще раз про наше весілля?
Ну, слухай…
Це буде в той же день, як ми втечемо.
На заході сонця.
У кам'яній каплиці.
Високо у горах.
А священик у нас буде… товстий.
І він вип'є усе причасне вино.
Латиною правитиме.
Латиною?
Як я хочу?
Так.
Це буде прекрасно.
Кохаю тебе.
Кохаю. І я тебе кохаю.
Крістіно, кохана, усе буде добре.
Ось побачиш, все буде добре.
А потім ми втечемо звідси.
Ми втечемо від усього цього гівна, геть від Барселони, геть від порту.
Крістіно… ми втечемо удвох, і нас вже не знайдуть.
Крістіно, нас ніхто не знайде.
Та спершу…
Я вб'ю того виродка. Присягаюся тобі, я вб'ю виродка.
Крістіно…
Кохана…
ЗАЛІЗНА РУКА
РОЗДІЛ П'ЯТИЙ. ОКО ЗА ОКО, ЗУБ ЗА ЗУБ
Добрий ранок.
Вітаю.
Можеш припинити?
Що?
Так на мене дивитися. Це неймовірно дратує.
Знаєш, що дратує мене? Що ти весь залипаєш у телефон, замість того, щоб
вчитися.
Облиш його, у нього непогані оцінки.
Ні, ні, просто хвилююся, щоб він устиг на іспити.
Що ти кажеш?
Вийди на вулицю.
Чорт забирай!
Як тобі?
Можна сісти?
Він твій!
Менше сидітиме за комп'ютером. Та й вдома… ми матимемо більше часу. Хм?
М-гм.
Доганяй! Тепер твоя черга!
Зараз ти у мене отримаєш!
От мале стерво!
Кажу: облиште мене!
-Гей, Куко! Куко! -Придурок! Так його!
І це нормально, га?! Троє на одного, боягузи!
Куко, твоя мама наркоманка. Смокче за п'ять євро.
Курвин син!
Годі. Так. Ходи.
Куко, я сто разів казав: не вплутуватися в історії.
Іди геть! Яке тобі діло? Ти мені не батько!
Я знаю, але я твій друг.
Гей, зачекай, дай подивлюся.
А, нічого страшного.
Заходь, зараз вмиємо тебе і потім поснідаємо, добре? Згоден?
Ну ж бо.
Вранці, я прийшла у вашу спальню,
а тата не було.
Бо твій тато піднімається рано.
І йде на роботу?
Хм…
Мала!
Бутерброд готовий. А ти?
Ну ж бо, запізнимося. Ходімо.
Сандро.
Вічно те саме?
Я б хотів якось весь ранок провести з тобою у ліжку.
І трахатись. А потім ти принесеш сніданок.
Ну, скоріше… це вже буде обід.
То й що?
Нічого, забудь.
Може це станеться раніше, ніж ти уявляєш.
Чесно?
Так.
Ти покинеш дружину?
Набагато краще.
Одягайся. Сьогодні у мене купа справ.
Хатрі, розслабся, чуваче.
Ось, візьми, затягнися.
Коли ти такий спокійний – я більше нервуюся.
Чому ти впевнений, що це подіє?
Бо я знаю дядька. Я знаю його краще за всіх.
А ця лярва… його слабкість. Повір.
Зараз, він, мабуть, лютує, немов бик.
Треба просто махнути ганчіркою, і він кинеться без роздумів.
Це лиш початок плану, але далеко не весь.
Що як це помилка?
Царська пошта у мого дядька Романа. Тепер він хоче облити мене брудом, щоб відвести
слід.
Але марно.
Ми вкрадемо у нього кокс.
І розбагатіємо.
Хоакіне.
Вибач мені за те, що може трапитися відтепер.
Як ти казав, «кров є кров».
Як треба пролити її – хай проллється.
Бувай, брате.
Що таке, Романе?
Ти бачив Рікардо?
Рікардо був тут учора.
І залишив оце.
Нахріна його шукаєш?
Повернеться – дай знати, і не випускай.
Ясно.
Охороняй.
Скільки років ми вже працюємо, Томасе?
Десять років. І ти прекрасно знаєш, як ми працюємо.
Ми не просимо твоєї частки. Ми просимо лиш трохи посунутись.
Місця вистачить.
У вас, Манчадо, залізні яйця.
І великий апетит.
Завеликий, як на мене.
Ви наче ті піраньї. І кістки жерете.
Це значить «ні»?
Скоріше: «почекайте».
Як швидко бігти – можна впасти.
І зубів лишитись.
Але щоб кусатися – потрібні зуби.
І щоб свистіти.
Тату.
Що?
Мама передала повідомлення.
Не зараз.
-Ну, але вона попросила… -Не зараз, курва!
Пішла геть!
Не кричи на неї.
Послухай мене.
Нахабний гівнюче.
Ти вказуватимеш, як із власною донькою я маю розмовляти?
Тільки спробуй до неї підійти.
Зустріч завершено.
Ваші маленькі фокуси на мене не діють.
Геть звідси!
Скільки разів? Скільки разів я казав, що через цю дівку будуть проблеми?
Глорія тут ні до чого… Ми втратимо все через твої амбіції.
Послухай мене. Ніколи, бляха, більше не говори зі мною так.
Я – думаю і командую, а ти – слухаєш і виконуєш.
Зараз.
Відчепись!
Добре.
Обережно, Романе!
Романе, ні!
Духу, хоронителю мій, захиснику і вчителю! Щиро благаю Тебе: просвіти мене сьогодні,
вбережи…
… вбережи від усякого зла, заохочуй до вірних вчинків і веди спасенною…
Лусіє?
Хто це?
Лусіє?
Це ти?
Що ти в біса тут робиш? Хто ти?
Я лише прибиральниця.
Тобі пощастило, що я не прострелив тобі макітру.
Що це таке?
Амулет Йоруба.
Звідки узяла?
Від Шанго.
Шанго?
Хто цей Шанго?
Сеньйоре Манчадо.
-Де Рікардо? -Не знаю.
Е… але… сеньйоре Манчадо…
Що таке?
Брате.
Що це за хрінь?
Це рука того кранівника. Був людиною Саласара.
Рука за руку.
Цього замало, щоб налякати Саласара.
За два тижні нас як тарганів розчавлять.
Я хочу отримати голову Саласара.
Є одна ідея… але цим маєш зайнятися ти, поки мене не випишуть.
Вбий або вмри.
Гей! Андресе, ходи.
Що таке, сеньйоре Манчадо?
Пам'ятаєш, що я казав?
Так, так, сеньйоре, звісно я пам'ятаю.
Тоді готуйся. Це буде у вівторок, добре?
Як все вдасться – покинеш металобрухт.
Манчадо віддячать за допомогу.
Дякую, сеньйоре Манчадо.
Твій син?
Це? Так.
Краще залиш його із кимось, буде небезпечно у Кан Тунісі.
Готуйся.
Давай, ходімо всередину.
ДОРОГА ГЛОРІЄ
ДОРОГА ГЛОРІЄ, МИ БІЛЬШЕ НЕ ЗМОЖЕМО БАЧИТИСЯ.
Та відповідай же ти, бляха.
Дякую.
Користуєтеся попитом.
І так вже кілька днів.
Як прикро. Сподівалася, ми застрягнемо тут на якийсь час.
Лусіє? Лусіє!
Чорт забирай, де ти була?
У спортзалі.
Я дзвонив сто разів. Ти що, не чула?
Якщо хочеш, проходь у мою кімнату, і почекай мене.
Ні, ні, ні, я побіжу. Побачимось іншим разом.
Ти певна? Бо проблеми немає.
Що з тобою, гівнюку? Знайшов царську пошту чи що?
Ні! Знайшов рішення своєї проблеми.
Так? Лікаря?
Ні, знахаря. Звуть Шанго.
Якщо він витягне тебе з твоєї кімнати – буду рада.
Іди до нього і дай мені трохи спокійно пожити.
Не будь дурною, Лусіє. Я беззахисний. Я не можу виходити, не можу ризикувати.
Будь-ласка, сходи до нього.
Гей, ти знаєш Вугра?
Ти! Вугор, знаєш його?
Он він.
Вугор?
Чого тобі?
Ти знаєш Рікардо Манчадо, так?
Краще б не знав. Цей мудак винен мені 700 євро.
Срав я на твої проблеми. Де він зараз?
Я що, схожий на няньку?
Ти схожий на того, хто зараз виплюне зуби, дебіле!
Так, так, так, спокійно, не треба психувати.
Він тут був, але йому не пощастило з перегонами, і він потім пішов ще кудись.
Куди це?
Підпільний клуб. Покер. Там великі бабки.
Де це?
Звідки мені знати? Я що, там буваю?
Я питаю тебе, вилупку, де це?
На старому рибному ринку.
Запиши.
Рибальська пристань?
Третій склад.
Він вже їде.
-Пс-с. -От і Хоакін.
Мужики!
Компаньйони…
Ми виповзли з болота і лайна.
Ми з вами знаємо, що таке голод і нелюдське ставлення до себе.
Ми досі живі, тому що вміємо тримати удар.
Але відсьогодні ми не дозволимо витирати об себе ноги.
Ні.
Сьогодні вночі правління Саласара скінчиться.
Ви пролили за нас кров, та я прошу вас зробити це ще раз.
Останнє зусилля. Переможець… це той, хто завжди готовий загинути.
Так.
Ви готові до смерті?
Ви готові померти?
Чи ви готові померти?
Клас!
Бо сьогоднішній вечір визначить, ким ми будемо до кінця наших життів.
Подивіться на товариша, що стоїть поруч.
Погляньте йому в очі.
Бо людина, що стоїть поруч, буде готова віддати життя за вас.
Це честь – битися із вами.
Я знаю, ви маєте яйця. І жодного милосердя!
Що ми робитимемо цієї ночі?
Вбий або вмри!
-Вбий або вмри! -Вбий або вмри! Уперед!
Це ж Андрес!
Король металобрухту!
-Привіт тату. -Сховайся.
Що на вечерю?
… Сину
Пообіцяй, що не виходитимеш з трейлера до ранку.
Обіцяєш мені?
Добре.
Ходімо.
На нас напали!
Гей, гей!
Що коїться, тату?
Е… швидко лізь під ліжко і не вилазь, що б не сталося. Ну ж бо! Швидше, ховайся.
Хапай ствол, бляха, ну ж бо! Мочи їх!
Вбивайте усіх! Нікого не залишайте!
-Бензину. Спаліть цього виродка. -Тат…, тату! Тату…
Тату! Тату…
Тат, тату!
Тату… Що ви робите? Тату…
Що ви робите?
Глоріє… доню…
-Тату… тату… -Глоріє!
Що ви…?
Саласари у минулому.
Тепер у Барселоні керують Манчадо.
Романе… Романе, ні!
Романе. Поглянь на мене. Не треба цього робити, будь ласка.
Будь ласка, Романе. Будь-ласка, я благаю тебе. Романе…
Романе… будь ласка… Ні, Романе, Романе, будь ласка… Ти ж не зможеш цього зробити
Ні! Ні, ні, Романе! Романе, Романе, ні, ні!
Пустіть мене, пустіть! Ні! Романе!
Чого ти, бляха, чекаєш, Романе?
Спали сучого сина.
Ні, ні, ні! Будь ласка, ні!
До зустрічі у пеклі, трикляті виродки.
Тату! Пустіть мене, будь ласка! Будь ласка! Будь ласка!
Вантаж вже прибув. Чекаємо на документи. Наші склади зараз заповнені. Мені потрібен
контакт відповідальної особи…
Якби я жив на те, що дають Манчадо – то вмер би з голоду.
Тепер, без Однорукого… тут усе дуже зміниться.
Так?
Треба зустрітися. Це важливо.
Замовкни бо я тебе вб'ю!
Чекайте на мене тут.
Я шукаю Шанго.
Це для мого брата.
Він думає, що загине… тут, у Барселоні.
Ти не віриш у це.
Але яке це має значення?
Йому треба допомога.
Він до біса наляканий.
А ти не налякана?
Ні.
Смерть переслідує вас.
Ви не розумієте. Я тільки хочу, щоб ви…
трохи його заспокоїли.
Тоді ти не туди прийшла.
Слухайте… Я не хочу вас образити.
Тобі краще піти.
Я пропоную заробити.
Якщо така людина, як ви, скаже братові, що все добре…
Це його дуже сильно б заспокоїло.
Я не беру грошей за брехню.
Лусіє…
Звідки ви знаєте моє ім'я?
Від твоєї матері.
Мама померла.
Романе!
Тільки такий ідіот, як ти, міг повірити в історію про покер.
Ану, стояти! Стояти, гівнюки!
Можна швидко, або ні. Сам вирішуй.
Щоб ти здох.
Все дуже просто, Романе.
Ти нам кажеш де царська пошта, і ми тебе не вбиваємо.
Недоумок. Рікардо вас надурив.
Романе.
Говори.
Говори, бо доведеться шльондру твою ще раз провчити.
Що ви стоїте як слабаки?
"Розваліть йому кабіну!"
О, о, ні, ні!
Ні, ні, ні, ні, ні!
Тут нещасний випадок!
Рікардо!
Не ховайся, ти, щуряко!
Рікардо!
Покажися! Зрадник!
Підставити хотів мене, курвин син!
Це ти… усе вкрав, щоб втекти зі своєю лярвою!
Сучий син… Твоя тачка була в Ла Саґрі.
Бо її вкрали, сука.
Хтось хотів мене підставити.
Той, хто покалічив мою Крістіну, так?
Я тобі кишки вирву, стерво!
А чого ти хотів від мене? Га? Ти здав мене калабрійцям, я, вважай, мертвий.
Що таке? Знаєш, котра година?
Податківці не сплять. Рахунки заморожені.
Що таке, Хаві?
Хвилинку. Нічого, справи. Спи далі.
Що трапилося?
Ти під слідством. Відмивання грошей. Більше не скажу.
Ні, ні, ні, ні, ні, одну хвилинку, поясни.
Які пояснення? Усі гроші заморожено. Я і так ризикую, телефонуючи. Щасти.
Ні, чекай, Сусанно… Сусанно!
З усією повагою, пані Ерреро. Чудове місце, але нам ризиковано так часто
зустрічатися.
Цього вимагає ситуація. Маю дві новини. Одна – погана, друга – ще гірша.
Почну з поганої. У порту є ще один інфільтрований агент.
Цивільна гвардія внутрішніх справ. Ми втратили з ним зв'язок.
Втратили його більше, ніж добу тому.
Гадаєте, його викрили?
Усе можливо.
Це «ще гірша» новина?
Ні. Кротові відомо, хто ти.
У найгіршому випадку… цю інформацію витягнуть під тортурами.
Не лише операція, а й твоє життя зараз під загрозою.
Як давно це відомо?
Це неважливо.
Мені нічого не кажуть, немовби я – ідіот.
Тебе навчали. Такі правила, тож працюй.
Я думаю, ти розумієш, яке у тебе тепер завдання?
Те саме, що й завжди: щоб не вбили.
Але зараз ще треба знайти іншого крота і витягнути його з порту. Це якщо він живий
іще.
«Вона жива».
ЗА 48 ГОДИН ДО ТОГО
Це за містом. Може на два тижні.
Давно не провідував родину.
У мене щойно народилася племінниця. Дуже хотів би її уже побачити.
Вітаю!
Це він.
Пако, скільки з мене?
Ось. Я в туалет.
Піду сходжу в туалет. Зараз буду.
Зараз буду.
-Бляха… -Вибач, вибач…
Куди вона?
Куди так поспішаєш? Га?
І не заплатила…
От курва!
Ах ти ж сука!
Ану не смикайся!
Коли мені сказали, я спершу не повірив. Оце так сюрприз.
-Тихо! -Ні! Рятуйте!
Тримай! Відчини!
-Залазь! Тихо! -Допоможіть! Допоможіть!
Заткнися! Заткнися!