Сілво?
Гей!
В сраку
твою матір…
Гей.
Чому ти тут?
Вони катували і стратили Нурію.
Заходь.
Тату, чому вони посварилися?
Про кого ти говориш?
Дядько Рікардо і дядько Роман.
Хто таке сказав?
Не знаю. Я таке чула.
Все це – брехня.
Ніколи більше такого не кажи і навіть не думай.
Послухай мене, люба, вони не сварилися. Вони були дуже налякані, бо їх обманули.
-Тому не можна такого казати. -Вона зрозуміла.
Хто це зробив?
Мікі.
Це точно?
Я хотів завадити.
Убив двох його людей.
Ти лишив докази?
-Невже вас зараз це хвилює? -Спокійно.
Я спокійний, як змія.
Розкололась?
Ні.
Та щойно вони знайдуть тіла – зрозуміють, що там хтось був.
-Треба заарештувати цього вилупка. -Заарештую. На все свій час. Після
передачі товару. Він не перший і не останній продажний коп. Мікі – важливий
гвинтик, але не більше. Він просто гвинтик. Треба
знешкодити усю організацію.
Ніхто не казав, що буде легко. Ти чудово знав, на що йдеш.
Мене обманули! Я не знав про Нурію, поки не було вже запізно.
Я зробила це заради тебе. У нас з тобою одна мета: покарати їх усіх за законом.
Усіх, без винятку. Тому не треба сумніватися у мені.
Чи знала Нурія, де зараз царська пошта?
Ні.
Маєш її знайти. Інакше – усе марно.
Роман і Рікардо Манчадо мертві.
Тобто?
Повбивали один одного, як тварини. Похорон за дві години на Монжуїцькому
цвинтарі.
ЗАЛІЗНА РУКА
РОЗДІЛ ВОСЬМИЙ. КРЕВНА СПРАВА
Ми зібралися тут у цей сумний і болісний день, щоб гідно поховати наших
братів Романа та Рікардо Манчадо.
А також висловити свою любов і помолитися за тих, хто сумує через смерть близьких.
І головне – просити у Бога прощення за гріхи, які вчинили за життя наші померлі
брати.
Співчуваю.
Дякую.
Усе добре?
Так.
Мені прикро, Росіо. Я співчуваю.
Нехай Господь вислухає наші молитви і зглянеться на сльози тих, хто плаче.
Несторе…
Прийміть мої співчуття. Як там Хоакін?
Він досі не прийшов до тями…
Дуже співчуваємо вашій втраті.
-Дякую. Це справді дуже важко. -Я розумію.
Сім'я - це найдорожче, що ми маємо. Вимагає уваги.
Хвилинку…
Кажи.
Я тобі, бляха, цілий ранок телефоную. Ти де? Ми маємо проблему.
-Спокійно. -Ти мене заспокоюєш?
Слухай, сучка була не сама. Хтось хотів її врятувати і вбив наших. Серед них –
Сілва. Кінчені виродки.
Можна?
Привіт.
Привіт, Сандро.
Ти не засмучений?
Про що ти говориш, Мікі?
У порту є інший кріт, і ми не знаємо, хто.Ти слухаєш?
-Нам відомо, що вона знала? -Не знаю.
Приїдь, запитай. Вона мертва.
Треба з'ясувати ім'я іншого щура.
Я цим займаюсь. Запитаю у Кармони, він має знати. Як щось буду знати - скажу.
Телефон тримай біля себе.
Росіо.
Я дуже співчуваю.
Ти знаєш, як ми цінуємо вашу родину. Твій батько багато зробив для нас.
Дякую.
В Італії кажуть: «Що темніша ніч – то яскравіші зірки. Що біль глибший – то Бог
ближчий».
Несторе!
Дитина. Дитина, я її не бачу. Сандри немає. Де вона?
Спокійно… Росіо, заспокойся. Вона була з тобою.
Ні! Ви бачили мою дівчинку?
-Сандро. -Сандро.
Сандро. Сандро!
Швидше! Мала, не пручайся.
Дитина!
Сідай швидше! Рушай, не стій!
Сандро!
Несторе! Росіо!
-Зачиняй, зачиняй, зачиняй, зачиняй! -Давай, рушай! Швидше!
-Жени, жени, жени! -Жени, жени, жени!
Стояти…
-Тримай її руки! -Тримай її руки! Тримай її руки!
Гей!
-Чорт… -Куди вони поїхали?
Тихо, тихо, тихо, тихо.
-То куди… нам їхати? -Я не знаю, не знаю,
-Росіо. Не знаю! Не знаю! -Де вона? Де вона?
Газуй, газуй.
-Газуй, швидше. -Намагаюся, босе, намагаюся.
Не бачу їх.
Он вони! Там!
Три квитки.
Ходімо.
-Дякую. Пробачте, пробачте. -Сеньйори, кабіна повна.
Будь-ласка, дівчинці погано. Ми до готелю.
Так, так. Будь ласка.
-Пустіть, будь ласка. -Нам треба до готелю, будь ласка.
Ми не можемо чекати сорок хвилин.
Дякую. Вибачте. Дякую.
Давай!
-Зупиніть! Зупиніть! -Хуане, затримай.
Гей, у них наша донька! У них наша донька!
-Зупиніть! У них наша дитина! -Зупиніть кабіну! У них
-моя Сандра! Моя дитина! -Зупинити не вийде. До
порту – десять хвилин.
До порту! До порту… До порту!
Вікторе! Вікторе! До порту! Вони везуть її до порту. До порту!
Не дайте їм втекти. Не дайте їм втекти.
У нас хвіст.
-За ним, за ним. -Давай. Давай.
Срака!
Так, так, дуже гарно.
Ага.
Швидше, Несторе.
Ближче,ближче.
Не дайте їм втекти.
Гей, гей, гей, гей.
-Обережно, обережно. -Обережно, обережно.
Ці вилупки дихають нам у потилицю, Лусіє.
Заткнися, придурку.
О, ми прибуваємо.
Привіт, Фіделю. Ми прибуваємо. Готуйся.
Несторе, вантажівка!
Дивись!
Давай збий його.
Вдар його!
Гальмуй!
Ну ж бо!
Чорт!
Несторе, вантажівка!
Ну ж бо!
Відсмокчи.
Агов, вирулюй звідси!
Чуваче! Звали!
Срака. Звали.
Гей!
Давай. Давай.
Я не бачу мотоцикла.
-Он там. Віктор там. -Так, так, так, так…
-Зупиняйся. -Знаю, знаю, знаю…
Гей!
Давай, давай.
Ні.
-Ні,ні,ні,ні. -Ні.
Господи.
Що ти зробив з моєю донечкою, курвин сину?
Слухай… Гей, гей, спокійно. Видихни. Слухай мене уважно. Я не повторюватиму.
Мені насрати на те, що відбувається у твоїй родині, зрозумів? Мені вже, бляха,
набридло чекати. Поверни мій кокаїн.
І негайно.
Покажи дитину. Покажи мою доньку.
Сандро, ні.
Що ви зробили?
Іще нічого. Іще нічого. Та якщо вранці царська пошта не буде в мене, наступного
разу ти побачиш її не сплячою. А мертвою.
Ти чула мене, курво? Двадцять чотири години.
Що нам робити?
Вікторе, побудь з нею.
Я зателефоную.
Несторе!
Росіо, я поверну царську пошту.
Але як ти це зробиш, як?
Люба, послухай мене.
Довірся мені.
Довірся.
Ми її повернемо. Не хвилюйся. Усе буде добре.
Привіт.
Спокійно, спокійно.
Ти щось знав про це?
-Ні. Чого ти хочеш? -Щоб ти з ними поговорив.
Моя донька в небезпеці.
Я зроблю, що просиш. Та це нічого не дасть, якщо не повернеш їм товар.
Я поверну. Поверну.
Маєш ще щось сказати?
Тільки те, що все буде готове завтра вранці. Зателефонуй і домовся про
передачу.
Добре. Та коли все буде позаду – я очікую від тебе пояснень. Хм?
Коли буде позаду.
А ще – скажи їм… що образять дівчинку – я обов'язково вб'ю їх.
І? Що скажеш?
Нормально.
Я занесу її нагору. Бувай.
Це Француз.
Привіт, Французе.
Що ви з нею зробили?
Заспокойся, з нею все добре.
Не варто було нападати на цю родину. Існує кодекс.
Мені на це насрати. Мені на це насрати, Французе. Ми їм нічого не завинили. А вони
натомість загубили мій товар.
Добре. Манчадо запевнили мене, що завтра повернуть пошту. Попереджаю…
… як щось трапиться з дитиною…
… увесь бізнес піде коту під хвіст. Це зрозуміло?
Звісно, старий. Звісно. Вона лишатиметься живою і здоровою. Двадцять чотири години.
А потім – хтозна…
А ще – сподіваюся, що ви дотримаєте слова.
Так. Ніколи не підводили.
Тоді – щасти.
Поклади на ліжко.
Обережно.
Не бійся. Тут тобі не зашкодять, мала.
Я принесу тобі поїсти. Скоро буду.
Треба набрати батька.
Та в сраку, Лусіє. Мене, бляха, дістало звітувати перед ним.
Відтепер я прийматиму усі рішення.
Згодна?
Ти згодна?
Так, згоден.
-Треба поговорити. -Я наберу. Що таке?
Он те. Беріть, швидше. І велику. Ну ж бо, мерщій.
Хаві, де ти був? Я не можу додзвонитися відучора. Я дуже
-перелякалася. -Справи. Потім розповім. Ну ж
бо, у нас обмаль часу. Так.
Будь ласка, швидше.
Гей, а з рукою що?
Нещасний… випадок. Обережно з кутками, рами теж грошей коштують. Ну ж бо, швидко!
Добре-добре.
-Так, покваптеся! -Ти хоч раз можеш мені
сказати, що відбувається?
-Це реінвестиція. -І що це значить?
-Готівка треба. От що це значить. -Ці картини подарував
батько. Їх не можна продати.
Усе можна продати, Ірене. Це не ти намалювала.
Ти не можеш так. Вони не твої.
Спільне майно, пам'ятаєш? У багатстві і бідності.
Хаві, курво!
Це нікому не приємно. Особливо – мені. Ось чому я попередив.
Отже, є консенсус?
Я б нічого не вдіяв.
Слухай, Пілар, я знаю твої обставини, але вони бачать лише конфлікт інтересів.
То мене звільнять?
Та ні, якщо ми можемо зарадити. Тому від справи краще відмовитися.
А хто її візьме?
Той, кого назначать. Послухай, Пілар, це дуже серйозно. В ході операції ви втратили
кількох оперативників, а агент внутрішніх справ просто зник.
Міністр хоче знати, хто за це відповідальний. Вони нам закручують гайки.
Мають право?
Чорт, знову ти… Звісно, мають право. Як хочеш зберегти роботу - чини, як я кажу.
Я, зі свого боку, заспокоюватиму колег. Як пощастить – вийдеш неушкоджена.
Добре.
Як призначать суддю – хочу перевірити інформацію. І усе.
Але через третіх осіб. Я не хочу, щоб ти наближалася до порту Барселони.
Як? Бомба?
Так, вона мені подобається.
Як для тебе - вісімсот.
Можу дати п'ятсот тисяч.
Три роки тому я заплатив за неї втричі більше.
Так, Хаві, але ти ж знаєш як швидко яхти втрачають вартість.
Ми з тобою друзі чи ні? Га? Навіть наші дружини дружать.
Так, проте дружба — це одне, а бізнес — зовсім інше. Змішувати їх не можна. Ти це
знаєш… Власне, це ти мене навчив.
Курвин син…
Я хотів би допомогти… Та можу дати лише півмільйона. Скажеш, чи згоден.
Ні, почекай, не йди. Поговоримо.
-Вітаю, Джорді. -Як справи, Пепе?
-Сто років не бачились. -Так.
-Добридень. -Цього бракувало…
Залишиш мене на хвилинку із зятем?
Звісно. А ти подумай.
Джорді, в чому справа?
Якого хріна ти не відповідаєш на телефон, га? Що відбувається? Ірене розповіла про
картини. І про те, що ти вирішив продати яхту.
Ми нею майже не користуємося.
Яхту доньці я подарував. І продавати її будете, коли вона так вирішить.
Слухай, нащо тобі треба гроші?
Маю проблему. Велику.
Про яку суму йде мова?
Мільйон. Готівкою.
Ні. Це забагато.
Я завжди казав своїй дочці, що ти бідовий. Не знаю, в яке ти вплутався
лайно, та сподіваюся, це не зачепить ані її, ані онука.
Джорді, це була помилка, та я її виправлю. З вами, чи ні. Ви краще за
будь-кого знаєте, що в бізнесі іноді можна облажатися.
Тш-ш-ш! Тільки не починай.
Добре. Я позичу гроші. Але вони не в Іспанії. Поїдеш до Андорри.
Слухай, телефонує Нестор. Зупинись. Ти маєш новини?
Говорив із Французом.
-Так. -Він не знав про їхні плани. Але
він на нашому боці. Все буде добре.
Вони дали двадцять чотири години, Несторе. Це наша донька!
Я знаю, я усе знайду.
-Яким чином? Товар зник кілька днів тому! -Повір, я вже близько.
Твій дядько залишив сліди.
Ми не знаємо, навіть, чи це був він.
Так. Спитай у Валле завтра.
Я вже питав її.
Гей, гей, гей.
-Зупиніть його! Його треба зупинити! -Що таке?
Отой малий вкрав мою сумочку.
-Стій. Я сказала: стояти! Ані руш! -Куко! Куко!
Відпусти!
-Кажу: ані руш! -Куко. Не смикайся,
Куко. Ти вкрав сумочку?
Ні, присягаюся.
Неправда! Ти витягнув її з машини у Равалі.
-Ти що, божевільна? Це був не я. -Так, це був ти!
Чшш…Куко, не бреши. Я багато можу стерпіти, але не брехню від друга.
Всередині була еС-Де-карта. Де вона? Гроші і гаманець можеш залишити, мені
треба лише карта.
-Як? Усе це через якусь картку? -Так. На тій карті
пам'ять з телефону мого батька.
Що? Він нетзнищений?
Ні.
Звідки він у тебе?
Я не знаю. Одна з наших робітниць, Нурія, виявилася поліцейським агентом.
Нестор сказав. І вона дала картку мені. Мені, доньці Хоакіна, ясно? Там щось
-важливе, що я маю знати. -Добре. Ходімо, знайдемо. За мною.
Це він. Піду запитаю.
Ти йому довіряєш?
Так. У нього непросте життя. Його мати наркоманка, і він виживає, як може.
Крадучи.
Не більше за інших.
Я довіряю, бо знаю, який він і знаю, чим він зараз ризикує.
Вибач. Мабуть, я не маю права засуджувати його.
І?
Мій друг Байє забрав кеш, а сумку продав одній з тих дівчат.
А де решта речей, що були усередині?
Гидота…
Це воно. Це воно.
Знайшли?
Так.
Добре, Куко. Добре. Так. Молодці. Дякую. До зустрічі, так?
Що ти хочеш знайти?
Не знаю. Щось стосовно того нещасного випадку.
Останнє повідомлення.
ХОЧЕШ ПОВЕРНУТИ ЦАРСЬКУ ПОШТУ – ПРИХОДЬ
НА ПІВДЕННИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ МАЙДАНЧИК. САМ.
Царська пошта.
Тому в той день на майданчику він був сам. Це була пастка.
Покажи ще раз. Може щось побачимо.
Отут.
Що таке?
Схоже на логотип. Ти впізнаєш?
Навіл Котранс. Ми працювали якось з ними. Логістичнакомпанія. Це у сорок
другому секторі.
Вітаю!
Туди не можна пройти.
Зараз обійдемо.
Сюди.
Царська пошта. Це вона.
Це Мікі.
Курвин син.
Ходімо.
Кинь коробку!
-Чого вам треба? -Кидай довбану коробку!
Добре-добре… Так?
Що відбувається?
Його або затримують, або грабують.
-Клади! Швидко! -Спокійно, спокійно. Я кладу. Тихо, тихо.
Мені здається, ви поняття не маєте, з ким зв'язалися, чи не так? Знаєте, що ми
зробимо? Я не бачив ваших облич, поняття не маю, хто ви, і мені похрін. Ви
повертаєтеся, звідки прийшли, а пушки свої засовуєте собі в дупи.
Відкрий кляту коробку! Швидко!
Добре. Добре. Я відкрию ножем, добре?
Бігом!
Кидай.
Ключі від автобуса.
Одне питання. Як ви про це дізналися?
Ключі від автобуса.
Дай мені ключі від автобуса! Швидко! Зараз!
Не сердься, здоровило. Га? Ось, ключі. Гаразд? Га? Ось вони. Ось тут. Ось тут,
га?
Ой, вибач, старий. Вибач, впали. Пробач…
В автобус! Забираймося звідси!
От чорт!
Забираймося звідси!
Бляха! Погнали!
Щур. Щур.
Щур. Щур. Це був ти. Гівнюк. Я знаю. Це ти, сволото. Це був ти. Щур. Це ти,
гівнюк… Це ти…
Він помер?
Так.
Що він сказав?
Не знаю. Не зрозумів.
А хто ці двоє?
Схоже, вони не в одній команді із Мікі.
Мікі? Мікі, чому ти не відповідаєш? Ти забрав царську пошту?
Мікі?
Курвин син.
Це він у всьому винен.
Думаєш, він здатний?
Поставити під загрозу життя доньки.
Не знаю. А хто міг подумати, що він спробує вбити… мого батька.
Ходімо. Нам треба йти.
Росіо, треба забиратися звідси. Ходімо. Усе буде добре. Повір. Ходімо.
-Добрий вечір. -Добрий вечір.
Мета візиту?
Покататися на лижах.
Документи, будь-ласка.
Так. Вибачте, я думав, вони зі мною. Мабуть, залишив у сумці. У багажнику.
Можна?
Будь ласка.
Що?
Я ввів в систему його номер і…
Прийнято.
-Супер. -Гаразд.
Бляха! У нас порушник, хлопці. Починайте шукати, він десь поруч. Код
двадцять п'ять, у нас порушення кордону…
Код двадцять п'ять, у нас порушення кордону… Починайте шукати, він десь поруч.
Код двадцять п'ять, у нас порушення кордону…
Капець! Дранийгівнюк!
Як справи? Усе добре?
-Бляха, чудово. -Розвантажмо, швидко. Є де його зберігати?
Усе під контролем, принцесо.
Я дам тобі рушника.
Росіо.
Чому ти втік?
Хотілося забратися.
Від усіх вас. З порту.
Від тебе.
Я тебе шукала.
Я б покинула усе заради тебе.
Це ж твоє місце.
З родиною.
Із батьком.
Сандра теж має бути поруч із батьком.
З тобою.
Лізь під ліжко і не вилазь звідти, що б не сталося. Так, мерщій, під ліжко.
Дочко.
Ні, Романе. Романе, будь ласка.
Я Хоакін Манчадо.
Я вдячний тобі, Андресе. Ти дуже допоміг. Що ми йомуобіцяли?
Торгувати у Кан Тунісі.
Є фраза Юлія Цезаря, що буде доречна: «Я люблю зраду, але не
зрадників».
Сьогодні ти заколов Саласара.
А завтра колотимеш Манчадо.
А цього не буде, Андресе.
Ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні…
Хай живуть Манчадо!
Слава Однорукому!
Хай живуть Манчадо!
Слава Однорукому!
-Слава! -Спалити усе!
Тату! Тату!
Вікторе…
Тату! Тату! Тату, будь ласка, вставай!