Tata, jesi li vidio moje naočale za plivanje?
Liv, idemo, hajde.
Simon?
Simon, isključi to, moramo ići.
Simon?
- Da. - Dobro jutro.
Hej, dobro jutro. Liv, hajde.
Tata, jesi li vidio moje naočale za plivanje?
Što? Ne. Zato sam te jučer zamolio da ih pripremiš.
- Bok. - Ideš li kod Susanne?
Da.
- Dobro. - Vidimo se poslije.
Liv, idemo!
Dobro, Bože! Dolazim!
Bok.
Tomas?
Vrata!
POLICIJA
I imajući sve na umu,
duga i odana služba najmanje je što mogu reći o tvom vremenu ovdje.
Imamo...
Željeli bismo ti dati mali dar.
Od svih nas u postaji, u znak zahvalnosti.
Ole, bit ćemo sretni ako tvoja zamjena
bude upola dobra kao ti.
Nadajmo se da nam tvoja zamjena neće pojesti sva peciva u kantini.
Puno hvala svima.
Što kažeš? Vrijeme je da krenemo?
Bila je to paklena utakmica.
Izjednačenje nakon tri trećine i produžeci.
Mislim, prekršaji se uvijek čine nepotrebnima, ali dobro je ispalo.
Kad je Östberg izveo onaj potez na kraju treće trećine,
bio sam siguran da pak ulazi.
Mislio sam da je gotovo.
Ali ne, nije bilo.
Pratiš li me?
Da.
Jedinica za Vasagatan 56,
dobili smo poziv o sumnji na obiteljsku tučnjavu. Kraj.
Ovdje 34-50, preuzet ćemo. Blizu smo. Kraj.
Ma vidi ti ovo, Kling i Klang. Uđite.
- Kako je? - Sve je u redu.
Kladio si se?
Zašto? Zanima te ili što?
- Susjed je opet nazvao. - Jebeni idioti. Dobro.
Tommy, idemo van. Razgovarajmo.
Da, idemo.
Ugodno.
- Bok, Sara. - Bok, Veronika.
Što ti je to?
Ništa.
Mogu li vidjeti?
Čistila sam i...
podigla sam nešto s poda i kad sam ustala,
- udarila sam licem od... - Ormarić?
Da.
Aha. Dobro onda.
- Smiri se. - Ti se smiri.
Smiren sam.
Čekaj, pomoći ću ti.
Jesi li dobro?
Da.
Ovdje 34-50, gotovi smo na Vasagatani, kraj.
Veronika je...
Nikad nije prisutna.
Kao da...
Kao da odluta.
Pokušavam održati dobro raspoloženje, ali Veronika, ona...
Da, vrlo dobro znam da ona...
Znam da se trudiš.
Ali vidim da te nešto muči.
Ima...
Počela je imati noćne more.
Imaš li noćne more?
Da, ponekad.
Što ti misliš, Veronika?
Misliš li da ti snovi nešto znače?
Želiš li da ih analiziramo?
Svi ponekad imaju noćne more, zar ne?
Veronika je već bila bolesna.
Samo ne želim da se to ponovi.
Zatim dolaziš na novu razinu na kojoj se moraš boriti da prođeš dalje.
Slušaš li?
Da, slušam.
- Bok, Veronika. - Bok.
Simon, ne bulji.
Zašto?
Jer je osjetljiva.
Možeš sjesti.
- Stari, kako je bilo danas u školi? - Nisam stari.
Malo jesi. Ja sam stari, ti si stari.
U igrici koju igram postoji jedan starac.
Vrlo je zastrašujuć i smrdi.
Dakle, kao tata.
U redu, hvala na tome.
Hoda ovako.
U redu.
Simon.
Simon, jedemo.
Ne takav starac. Nisam na to mislio.
Liv, kako je bilo u školi?
Danas smo pisali ispit iz švedskog.
Pisala sam ga vrlo dugo, ali...
- Moj učitelj... - Simon.
- Učitelj je rekao Gabbe da... - Simon.
Simon.
Simon. Molim te.
Možemo li samo jesti?
Pojeo sam.
Da, dobro. Super, hvala.
Kvragu!
Liv.
Znam, znam.
Da, u redu.
Ja ću se pobrinuti za to.
Simon.
Shvaćam da nam želiš pričati o svojoj igrici.
Ali ponekad jednostavno moraš...
biti smiren i pustiti druge ljude da govore.
O tome ste razgovarali u školi.
Hej, mogli bismo...
Mogli bismo zajedno raditi nešto zabavno.
Ići u ribolov?
Dobro.
Uz piknik. Cijela obitelj.
Sutra?
- Sutra? - Molim te.
U redu.
Sad spavaj.
Ne gasi svjetlo.
U redu.
Ali znaš da ne postoje strašni starci, zar ne? Koji smrde.
Barem ne ovdje, kod kuće.
Spavaj sad.
Jesi li gotova?
Dolaziš li?
Hej?
Dolaziš li?
Da.
Svi čekamo dolje.
U redu.
Prokletstvo, zaboravila sam isključiti aparat za kavu.
Hej...
Ja sam ga isključio.
Dobro.
Ovo će biti dobro.
Dobro, lijepo.
Drži ovo na vrhu. Zamijeni ih.
Tako. Dobro.
Liv, spremi mobitel.
Liv. Ozbiljno.
Liv.
Dođi i probaj.
Jedno bacanje, hajde.
Jedno bacanje, možeš ti to.
- Spremi ga. - Hajde.
Dobro. U redu.
Ponekad je sklisko, pa budi oprezna.
Drži ovdje i namotaj. Drugi.
Da. I povuci.
- Nešto se uhvatilo. - Riba!
- Tata, mislim da je to riba! - Savršeno!
Veronika, mreža!
- Dođi! - Dolazim!
Bravo, Simon!
- Pogledaj, tata! - Bravo!
- Požuri, mama! - Da, čekaj mrežu.
Ogromna je!
- U redu, bravo! - Moraš ovo vidjeti.
U redu, čekaj. Bravo.
Veronika?
Tu si.
Bok.
Kako je? Znaš li išta?
Ne, rade joj CT.
Dugo je bila u nesvijesti, pa...
Djeco, baka je stigla.
- Bok, bako. - Bok, dušo.
Što se dogodilo? Je li rekla nešto kad se probudila?
Ne, bila je to nesreća. Događa se.
Bok. Rendgen je gotov, pa možete ići kod Veronike.
Kako je? Je li sve u redu?
Da.
Možeš li ostati ovdje s djecom?
Da, naravno. Idi.
Isuse.
Ljubavi moja.
Dobro sam.
Kako ti ide plivanje?
Ide dobro.
Sjedni pravilno, Simon.
Želim ići kući. Ovo je tako tipično za mene.
Ovo se moglo dogoditi svakome.
U redu...
Vidiš? Samo se odmori.
Odmorit ću se, ali onda želim ići kući, dobro?
Da. Ali prvo se odmori.
Možemo li ući?
Naravno.
Boli li jako?
Ne, krvarilo je, ali mislim da je sada prestalo.
Pusti liječnike da se bave time.
Veronika, preplašila si nas.
Jesu li rekli koliko dugo je žele zadržati?
Barem do sutra, moguće do ponedjeljka.
Što?
Dobro.
To je sasvim normalno.
Dobro, djeco.
Trebali bismo pustiti mamu da se odmori, vidjet ćemo je opet sutra.
- Bok, mama. - Bok, dušo.
Liv.
Slušaj, kad sutra dođeš ovamo...
možeš li donijeti moj neseser?
- Da. - Dobro.
Bok.
Hej... Bit će dobro.
Imam prilično jaku glavobolju, možete li mi nešto dati?
Da, naravno.
Izvolite.
Što je to?
Paracetamol.
Popijte obje odjednom i vidjet ćete da pomaže. U redu?
Priprema.
Dobro.
Do kraja.
Hajde, Leo. Dobro.
Položaj glave.
Do kraja, hajde.
Dobro, Liv, do kraja. Hajde!
U redu, nekoliko vas i dalje nije dovoljno duboko u vodi.
Morate se opustiti, ali ostati usredotočeni, dobro?
Inače, dobar trening.
Hvala za danas, čujemo se sutra.
Jack, možeš li mi pomoći s linijama?
Liv.
Da?
Vrlo dobar tempo danas.
Nastaviš li tako, bit ćeš u štafeti na sljedećem natjecanju.
- U redu? - U redu.
U redu. Pozdravi obitelj.
Dobro jutro.
- Bok, dušo. - Bok.
Već si budna?
Već se osjećam puno bolje.
Donio sam... Da vidimo.
Četkicu za zube, hidratantnu kremu i četku za kosu.
Rekla sam da želim svoj neseser.
Idem kući s tobom.
Mislim da bi ovo mogla iskoristiti kao podsjetnik da bi trebala...
bolje paziti na sebe.
Bila je to nesreća, sam si rekao.
Da, samo sam zabrinut za tebe.
Razgovarao sam s liječnicom.
Rekla je da trebaš jesti i piti kao inače.
I držati se podalje od ekrana.
A ako ti bude loše ili ako se glavobolja pogorša,
moramo im odmah javiti.
U redu?
Hej, slušaj.
Da, u redu.
Idemo li?
Sranje.
Hej, stigli smo.
I mama?
Gore je, odmara se.
- Što je? - Kupit ću sapun, nemamo sapuna.
Hej, trebala bi se odmarati.
Veronika.
Onaj žuti. Evo ga. Ne, ne taj.
Da, taj.
Da vidimo što vam je liječnik propisao.
Hvala.
Bok, došla sam po nešto.
Da vidimo. Sobril?
Taj recept više ne vrijedi.
Molim? Ne, nemoguće.
Da, ovdje tako piše.
Tako da...
Morat ćete pitati liječnika za novi.
Dobro došli u kliniku Nova.
Naše radno vrijeme je od ponedjeljka do petka, od devet do...
Hej, došla si? Već su te pustili?
Da, bio je to samo mali potres mozga.
Došla sam po nešto.
Veronika.
Zar ne bi trebala biti kod kuće?
Da, samo sam došla po ovo da mogu odraditi nešto doma.
Razumijem.
Ovo je Nassir Hakim, naš novi istražitelj koji će zamijeniti Olea.
Htio je doći danas, vidjeti kako je ovdje.
Veronika, rođena i odrasla ovdje, možeš je pitati bilo što. Ne?
- Idem... - Hajde. Idemo dalje.
Da.
Morate li stalno gledati u ekrane?
Mama spava.
Ne. Idem u svoju sobu.
Hej. Idi u svoju sobu, dolazim uskoro.