Apa, nem láttad az úszószemüvegemet?
Liv, megyünk, gyere.
Simon!
Simon, kapcsold ki, mennünk kell.
Simon?
- Igen. - Jó reggelt.
Szia, jó reggelt. Liv, gyere már!
Apa, nem láttad az úszószemüvegemet?
Mit? Nem. Ezért kértem, hogy készítsd ki tegnap.
- Szia. - Te akkor mész Susannához?
- Jó. - Később találkozunk.
Liv, indulunk!
Oké, istenem, jövök már!
Szia.
Tomas?
Ajtó!
RENDŐRSÉG
És összességében,
csak annyit mondhatok, hosszú és hű szolgálatot tettél.
Szeretnénk...
Nos, szeretnénk egy kis ajándékot adni
az őrs nevében köszönetképp.
Ole, szerencsések leszünk, ha az utódod
csak feleannyira lesz jó, mint te.
Azt is reméljük, hogy az utódod nem eszi meg
az összes péksüteményt a teakonyhában.
Köszönöm szépen mindenkinek.
Mit szólsz? Ideje lépni?
Nem semmi meccs volt.
Két játékrész, plusz hosszabbítás.
Mondjuk... a büntetéseket mindig szükségtelennek érzem, de jól sült el.
Amikor Östberg nekilendült a harmad végén,
Biztosra vettem, hogy bemegy a korong.
Azt hittem, eldőlt a meccs.
De nem így lett.
Figyelsz?
Igen.
Egységet kérek a Vasagatan 56. címre,
hívást kaptunk egy házban történt verekedés gyanúja miatt. Vége.
Itt 34-50, vettem, megnézzük, a közelben vagyunk, vége.
Na lám, Starsky és Hutch. Gyertek be.
- Minden rendben? - Minden rendben.
Kötöttél fogadást?
Miért? Érdekel vagy mi?
- Újra szólt a szomszéd. - Kibaszott idióták.
Tommy, menjünk ki, és beszélgessünk.
Oké, csináljuk.
Pedig olyan jól ültem.
- Szia, Sara. - Szia, Veronika.
Mi történt ott?
Semmiség.
Megnézhetem?
Takarítottam, és...
Felemeltem valamit a padlóról, és amikor felálltam,
- beütöttem az arcom a... - Szekrénybe?
Igen.
Oké. Rendben van.
- Fogd vissza magad. - Te fogd vissza magad.
Én nyugodt vagyok.
Várjon, segítek.
Jól vagy?
Aha.
Itt 34-50, végeztünk a Vasagatanon, vége.
Veronika...
sosincs... jelen.
Olyan, mintha...
egy másik világban járna.
Próbálom fenntartani a jó hangulatot, de Veronika, ő...
Igen, tudom jól, hogy ő...
Tudom, hogy törekszel.
De látom, hogy jár valami a fejedben.
Újonnan...
rémálmai kezdtek lenni.
Rémálmokkal küzd?
Azt hiszem, néha igen.
Mire gondol, Veronika?
Ön szerint van valami ezekben az álmokban?
Bármi, amit közelebbről meg kéne néznünk?
Mindenkinek vannak néha rémálmai, nemde?
Veronika korábban is beteg volt.
Csak nem akarom, hogy a régi dolog újra megtörténjen.
Aztán egy új szintre lépsz, ahol meg kell küzdened a továbbjutásért.
Figyelsz?
Igen, figyelek.
- Szia, Veronika. - Szia.
Simon, ne bámuld.
Miért?
Mert sérült.
Beülhetsz.
- Öregem, milyen volt ma a suli? - Nem vagyok öreg.
Csak egy kicsit. Én is öregember vagyok, meg te is.
A játékban, amivel játszom, van egy öregember.
Nagyon ijesztő és rossz szaga van.
Szóval olyan, mint apa.
Oké, köszönöm.
Így járkál.
Oké.
Simon.
Simon, vacsorázunk.
Nem az a fajta öreg. Nem erre gondolok.
Liv, milyen volt az iskola?
Nos, ma volt egy svéd tesztünk.
Már ezer éve írom, amikor...
a tanárom... Simon.
- A tanárom azt mondja Gabbe-nek, hogy mi... - Simon.
Simon.
Simon. Légy szíves!
Nem ehetnénk?
Végeztem.
Oké, rendben, nagyszerű, köszönöm.
A fenébe is!
Liv.
Tudom, tudom.
Ja, rendben.
Feltakarítom.
Simon...
Értem, hogy mesélni akartál nekünk a játékról.
De néha muszáj...
egy kicsit nyugodtabbnak lenni, és hagyni másokat beszélni.
Ahogy az iskolában is mondták.
Hé, arra gondoltam, hogy mi...
csinálhatnánk valami izgalmasat együtt.
Mondjuk horgászni menni?
Oké.
Egy piknikkel. Az egész család.
Holnap?
- Holnap? - Kérlek.
Oké.
Most aludj.
Ne kapcsold le a villanyt!
Oké.
De ugye tudod, hogy nincsenek ijesztő, bűzölgő öregemberek?
Itthon legalábbis nem.
Most aludj.
Kész vagy?
Jössz?
Hahó!
Jössz?
Igen.
Mindannyian lent várunk.
Oké.
A fenébe, elfelejtettem kikapcsolni a kávéfőzőt.
Ugyan...
Biztos, hogy kikapcsoltam.
Oké.
Jó móka lesz.
Oké, ügyes.
Tartsd a tetején. Cseréld ki őket.
Úgy.
Jó.
Liv, tedd el a telefont.
Liv. Komolyan.
Liv.
Gyere, és próbáld ki.
Csak egy dobást, gyerünk.
Csak egy dobást, meg tudod csinálni.
- Tedd el. - Gyere már.
Rendben. Oké.
Kissé csúszik, úgyhogy csak óvatosan.
Tartsd itt, és tekerd be. A másikat.
Úgy. És húzd.
- Kapás van. - Egy hal!
- Apa, szerintem fogtam egy halat! - Tökéletes!
Veronika, a hálót!
- Hozd már! - Jövök!
Jó, Simon!
- Nézd, apa! - Jó!
- Siess, anya! - Igen, várd meg a hálót.
Hatalmas!
- Oké, jó! - Ezt látnod kell.
Oké. Várj, jó.
Veronika?
Hát itt vagy.
Szia!
Hogy van? Megtudtál valamit?
Nem, most végzik a CT-vizsgálatot.
Egy ideig eszméletlen volt, így...
Gyerekek, mama ideért.
- Szia, mama. - Sziasztok, édeseim.
Mi történt? Mondott valamit, amikor felébredt?
Nem, baleset volt. Ilyenek előfordulnak.
Jó napot! Megvolt a röntgen, így most már bemehetnek Veronikához.
Hogy van? Minden rendben?
Igen.
Itt maradnál kérlek a gyerekekkel?
Igen, persze, menj csak.
Jézus.
Szerelmem.
Jól vagyok.
Hogy megy az úszás?
Jól megy.
Ülj egyenesen, Simon.
Haza akarok menni, ez annyira jellemző rám.
Bárkivel megtörténhetett volna.
Oké...
Látod? Csak pihenj.
Oké. Pihenek, de utána haza akarok menni, oké?
Persze. De előbb pihenj.
Bejöhetünk?
Természetesen.
Nagyon fáj?
Nem, nemrég vérzett, de azt hiszem, most már elállt.
Majd az orvosok foglalkoznak ezzel.
Veronika, megijesztettél minket.
Mondták, meddig akarják itt tartani?
Minimum holnapig, esetleg hétfőig.
Micsoda?
Jó.
Ez teljesen normális.
Oké, gyerekek.
Szerintem hagyjuk pihenni anyát, és holnap újra találkozunk.
- Szia, anya! - Szia, édesem!
Liv.
Figyelj, holnap, ha jössz...
el tudnád hozni a piperetáskámat?
- Igen. - Jó.
Szia!
Figyu... minden rendben lesz.
Nagyon fáj a fejem, tud adni valamit?
Persze, természetesen.
Tessék.
Ez mi?
Paracetamol.
Vegye be mindkettőt, meglátja, segíteni fog. Rendben?
Kész.
Jó.
Egészen a végéig.
Gyerünk, Leo. Jó.
Fejhelyzetre figyelj.
A végéig, gyerünk, gyerünk.
Ügyes, Liv, a végéig. Gyerünk!
Oké, sokan közületek még mindig túl alacsonyan vannak a vízben.
Nyugodtan, de fókuszáltan kell csinálni, oké?
De egyébként szép teljesítmény.
Köszönöm a mai napot, holnap beszélünk.
Jack, segítesz a pályavonalakkal?
Liv!
Igen?
Nagyon jó volt a tempód ma.
Ha így marad, a következő versenyen a váltócsapat tagja lehetsz.
- Oké? - Oké.
Oké. Üdvözlöm a családod.
Jó reggelt!
- Szia, édes! - Szia!
Már fent is vagy?
Már sokkal jobban érzem magam.
Lássuk csak, hoztam...
fogkefét, testápolót és hajkefét.
Mondtam, hogy kérem a piperetáskámat.
Hazamegyek veled.
Úgy gondolom, ez lehetne emlékeztető arra,
hogy jobban ügyelj magadra.
Baleset volt, te magad mondtad.
Igen, csak aggódom érted.
Beszéltem a dokival is,
azt mondta, a szokásos módon lehet enni és inni.
Kerülni kell még a képernyők nézését.
És ha rosszabbul éreznéd magad, és ha a fejfájás rosszabbodna,
azonnal szólnunk kell.
Oké?
Figyelsz?
Igen, rendben.
Mehetünk?
Fenébe.
Hahó, itthon vagyunk.
Anya is?
Az emeleten van, pihen.
- Mi az? - Elmegyek szappanért, nincs szappanunk.
Pihenned kellene.
Veronika.
Az a sárga lesz az szerintem. Nem, nem ez.
Ez lesz az.
Lássuk, mit írt fel Önnek az orvos.
Köszönöm.
Jó napot, jöttem átvenni valamit.
Lássuk. Sobril volt?
Nézze, ez a recept lejárt.
Micsoda? Az nem lehet.
Itt az van, hogy lejárt.
Szóval...
Beszélnie kell az orvosával, hogy újat írjon fel.
Üdvözöljük a Nova Klinikán!
Nyitvatartásunk hétfőtől péntekig kilenc órától...
Helló! Hogyhogy itt vagy? Máris kiengedtek?
Igen, csak egy kis agyrázkódásom volt.
Beugrottam valamiért.
Veronika.
Nem otthon kéne lenned?
De, csak haza akartam vinni egy kis munkát.
Értem.
Ő itt Nassir Hakim. Az új nyomozónk, Ole helyére.
Be akart ma nézni, hogy megismerkedjen a hellyel.
Veronika itt született és nőtt fel, szóval bármit kérdezhetsz tőle, így van?
- Megyek... - Rendben. Menjünk tovább.
Rendben.
Muszáj mindig a képernyőt bámulnod?
Anya alszik.
Nem. Felmegyek a szobámba.
Menj a szobádba, mindjárt megyek én is.
OSKAR LIDMAN