Oči, si videl moja plavalna očala?
Liv, greva, pridi.
Simon?
Simon, ugasni to, iti moramo.
Simon?
- Da. - Dobro jutro.
Dobro jutro. Liv, daj no!
Oči, si kje videl moja plavalna očala?
Kaj? Ne. Zato sem te včeraj prosil, da si jih pripraviš.
- Adijo. - In ti greš k Susanni?
- Dobro. - Se vidimo kasneje.
Liv, odhajamo!
Okej no, o moj bog, prihajam!
Adijo.
Tomas?
Vrata!
POLICIJA
Vse kar lahko rečem je,
da je bila vaša zvestoba in vaš čas tu še najmanj, kar ste pripsevali.
Imamo...
No, radi bi vam podarili majhno darilce,
v zahvalo, od vseh nas iz postaje.
Ole, srečni bomo, če bo tvoja zamenjava
pol tako dobra kot si bil ti.
Upamo pa, da tudi tvoja zamenjava
ne bo pojedla vsega peciva v čajnici.
Najlepša hvala vsem.
Kaj praviš? Je čas za odhod?
To je bila hudičevo krvava tekma.
Dve v celoti po treh obdobjih plus podaljšek.
Prekrški se vedno zdijo nepotrebni, vendar se je dobro izšlo.
Ko je Östberg naredil tisto potezo na koncu tretjine,
sem bil prepričan, da gre plošček noter.
Mislil sem, da je konec.
Ampak ne, ni bilo.
Ali spremljaš?
Ja.
Enota Vasagatanu 56,
prejeli smo klic o sumu pretepa v hiši. Konec.
34-50, kopirano, prevzemamo, v bližini smo, konec.
Poglej to, to sta Kling in Klang. Vstopite.
- Kako ste kaj? - Tukaj je vse v redu.
Ste na kaj stavili?
Kaj? Kaj te pa briga?
- Sosed je spet poklical. - Prekleti idioti, okej, v redu.
Tommy, raje pojdiva ven in se pogovoriva.
Ja, pa dajva.
Prijetno.
- Hej, Sara. - Hej, Veronika.
Kaj se je zgodilo?
Nič ni bilo.
Lahko vidim?
Čistila sem in...
Nekaj ​​sem pobrala s tal in ko sem vstala,
- sem z obrazom udarila v... - Omaro?
Ja.
Prav. Potem pa v redu.
- Pomiri se. - Ti se pomiri.
Jaz sem miren.
Počakaj, pomagal ti bom.
Ali si v redu?
Ja.
34-50, končali smo z Vasagatanom, konec.
Veronika je...
Nikoli ni prisotna.
Kot da bi...
Odplavala, če razumeš.
Poskušam vzdrževati dobro razpoloženje, toda Veronika, ona...
Ja, zelo dobro vem, da se...
Vem, da se trudiš.
Ampak vidim, da te nekaj muči.
Ima...
Začela je imeti nočne more.
Imate nočne more?
Včasih jih imam, da.
Kaj ti misliš, Veronika?
Misliš, da je kaj povezano s temi sanjami?
Bi želeli, da jih bolj podrobno predelamo?
Vsak ima včasih nočne more, kajne?
Veronika je bila že prej bolna.
Samo ne bi hotel, da se ponovi ista stvar.
Nato prideš na novo raven, kjer se moraš boriti, da prideš do naslednje.
Ali me poslušaš?
Ja, poslušam.
- Živjo, Veronika. - Živjo.
Simon, ne bulji.
Zakaj?
Ker je ranljiva.
Lahko se usedeš na svoj sedež.
- Stari, kako je bilo danes v šoli? - Nisem starec.
Malo. Jaz sem starec, ti si starec.
V igri, ki jo igram, je starec.
Res je strašljiv in smrdi.
Tako kot oče torej.
V redu, hvala za to.
Tako hodi.
V redu.
Simon.
Simon, jemo.
Nisi tak starček. Ne mislim tega.
Torej, Liv, kako je bilo v šoli?
Danes smo imeli test iz švedščine.
Že dolgo sem pisala, toda...
Moj učitelj... Simon.
- Moj učitelj je rekel Gabbe, da sva... - Simon.
Simon.
Simon. Prosim.
Ali ne moremo samo jesti?
Končal sem.
Ja, v redu. Prav, super, hvala.
Prekleto!
Liv.
Vem, vem.
Ja, v redu.
Bom jaz poskrbel za to.
Simon...
Razumem, da želiš govoriti o svoji igri.
Toda včasih je preprosto treba...
Biti malo miren in pustiti govoriti tudi drugim.
Kot so te učili v šoli.
Hej, razmišljala sem, da bi lahko...
skupaj počeli kaj zabavnega.
Kot šli na ribolov?
V redu.
S piknik košaro. In to cela družina.
Jutri?
- Jutri? - Prosim.
V redu.
Zdaj pa zaspi.
Ne ugasni luči.
V redu.
Ampak saj veš, da ni strašljivih starcev, kajne? Ki smrdijo.
Vsaj ne tukaj, doma.
Zdaj pa zaspi.
Si pripravljena?
Ali prideš?
Halo?
Ali prihajaš?
Ja.
Vsi te čakamo spodaj.
V redu.
Prekleto, pozabila sem izklopiti aparat za kavo.
Hej...
Prepričan sem, da sem ga izklopil jaz.
V redu.
Super bo.
V redu, lepo je.
Drži to stvar na vrhu. Zamenjaj jih.
Tako. Dobro.
Liv, pospravi telefon.
Liv. Resno mislim.
Liv.
Pridi in poskusi.
En met, daj no.
En met, saj zmoreš.
- Odloži to. - Daj že.
Prav. V redu.
Previdna bodi, ker je malce spolzko.
Drži tukaj in ga navij notri. Tistega drugega.
Ja. In povleci.
- Nekaj ​​si ujel. - Riba!
- Oči, mislim, da sem ujel ribo! - Ja, popolno!
Veronika, mreža!
- Dajmo! - Prihajam!
Dobro, Simon!
- Poglej, očka! - Odlično!
- Pohiti, mama! - Da, počakaj na mrežo.
Ogromna je!
- Vredu dobro! - To moraš videti.
V redu. Čakaj, ja, dobro.
Veronika?
Tukaj si.
Zdravo.
Kako je? So ti že kaj sporočili?
Ne, zdaj je na slikanju.
Kar nekaj časa je bila nezavestna, zato...
Otroci, babica je tukaj.
- Hej, babi. - Hej, srček.
Kaj se je zgodilo? Je kaj rekla, ko se je zbudila?
Ne, bila je nesreča. Te stvari se pač zgodijo.
Zdravo. Končali so z rentgenom, tako da lahko obiščete Veroniko.
Kako je z njo? Je vse v redu?
Ja.
Oprosti, bi lahko počakala tukaj, z otroki?
Ja, seveda, ti kar pojdi.
Jezus.
Moja ljubezen.
V redu sem.
Kako gre plavanje?
V redu.
Pokonci se vsedi, Simon.
Domov hočem, to je tako tipično zame.
To bi se lahko zgodilo vsakomur.
V redu...
Vidiš? Samo počivaj.
Ja. Počivala bom, potem pa hočem domov, v redu?
Ja. Ampak najprej počivaj.
Lahko vstopimo?
Seveda.
Ali zelo boli?
Ne, prej je krvavelo, zdaj pa mislim, da se je ustavilo.
Naj se raje zdravniki ukvarjajo s tem.
Veronika, prestrašila si nas.
So povedali, kako dolgo jo želijo zadržati tukaj?
Vsaj do jutri, morda do ponedeljka.
Kaj?
Dobro.
To je povsem normalno.
V redu, otroci.
Mislim, da bi morali mamo pustiti počivati, jutri pa jo lahko spet vidimo.
- Adijo, mama. - Adijo, srček.
Liv.
Poslušaj, jutri, ko prideš sem...
bi mi lahko prinesla mojo toaletno torbico?
- Ja. - Dobro.
Adijo.
Hej... Vse bo v redu.
Imam zelo hud glavobol, mi lahko kaj daste?
Seveda.
Izvolite.
Kaj je to?
Paracetamol.
Vzemite oboje hkrati in boste videli, da pomaga. V redu?
Pripravljeni.
Super.
Do konca notri.
Daj no, Leo. Bravo.
Položaj glave.
Celo glavo notri, dajmo.
Dobro, Liv, zdaj pa do konca. Daj no!
V redu, nekaj vas še vedno plava prenizko v vodi.
Morali bi biti sproščeni, vendar ostanite osredotočeni, v redu?
A kljub temu dober trening.
Hvala za danes, se slišimo jutri.
Jack, mi boš pomagal z vrsticami?
Liv.
Da?
Res dober tempo danes.
Če boš tako nadaljevala, boš na naslednjem tekmovanju v štafeti.
- V redu? - V redu.
V redu. Pozdravi družino.
Dobro jutro.
- Živjo draga. - Živjo.
Si že pokonci?
Počutim se veliko bolje.
Poglejva kaj sem prinesel...
Zobna ščetka, vlažilna krema in krtača za lase.
Rekla sem, da hočem svojo toaletno torbico.
S teboj grem domov.
Mislil sem, da bi to lahko vzela kot opomnik, da bi morala...
bolje poskrbeti zase.
Bila je nesreča, sam si tako rekel.
Ja, samo skrbi me zate.
Prav tako sem govoril z zdravnico,
ki pravi, da moraš jesti in piti tako kot ponavadi.
Ne glej na zaslone.
In če se počutiš slabše in če se glavobol poslabša,
jim moramo to takoj sporočiti.
V redu?
Hej, poslušaj.
Ja, v redu.
Ali greva?
Sranje.
Hej, doma sva.
Tudi mama?
Zgoraj je, počiva.
- Kaj se dogaja? - Kupit grem milo, nimamo mila.
Hej, morala bi počivati.
Veronika.
Mislim, da tisti rumeni tam. Tukaj je. Ne, ne ta.
Tukaj je, saj res.
Poglejmo, kaj vam je zdravnik predpisal.
Hvala vam.
Živjo, nekaj moram prevzeti.
Tako, pa poglejmo. Ste imeli Sobril?
Poglejte, ta recept je pretečen.
Kaj? Ne, ne more biti.
Da, tukaj piše, da je zaključeno.
Tako da...
Za pridobitev novega se boste morali pogovoriti s svojim zdravnikom.
Dobrodošli v Kliniki Nova,
naš delovni čas je od ponedeljka do petka od 9.00 do...
Hej, kaj pa ti tu? So te že izpustili?
Ja, bil je samo majhen pretres možganov.
Nekaj ​​moram vzeti.
Veronika.
Ali ne bi morala biti doma?
Da, hotela sem samo vzeti nekaj dela za domov.
Vidim.
No, to je Nassir Hakim. Naš novi raziskovalec, namesto Oleja.
Danes je želel priti, da se malo razgleda.
Veronika, rojena in vzgojena tukaj, zato jo lahko vprašaš karkoli, kajne?
- Jaz bom... - Kar daj. Gremo naprej.
Ja.
Ali morata ves čas gledati v zaslone?
Mama spi.
Ne. Šla bom v svojo sobo.
Hej. Pojdi v svojo sobo, kmalu pridem.
OSKAR LIDMAN