Pappa, har du sett mina simglasögon?
Liv, vi drar nu. Kom igen.
Simon?
Simon, stäng av den, vi måste dra.
Simon?
Yes. God morgon.
Åh, hej. God morgon. Liv, kom igen.
Pappa, har du sett mina simglasögon?
Va? Nej, det var därför jag bad dig göra klart allt igår.
Hej då.
Och du ska till Susanna?
Mm... mm.
- Fint. - Vi ses sen.
Liv, vi drar nu!
Ja, oh my God, jag kommer!
Hej då.
Tomas?
Dörren!
Och med allt det i åtanke så... lång och trogen tjänst,
det är väl det minsta man kan säga om din tid här.
Öh... vi har en...
Ja, vi skulle vilja överlämna en liten present
från oss på stationen till dig för att säga tack.
Ja, Ole, vi får vara glada om din efterträdare är
hälften så bra som du.
Vi kanske kan hoppas att den nya inte också
äter upp alla bullarna i fikarummet.
Tusen tack, hör ni.
Nej, vad säger du? Dags att dra, va?
Det var en helvetes jäkla match, alltså.
Två lika efter tre perioder, plus förlängning. Jag menar...
Straffläggning känns ju alltid lika onödigt, men det löste sig ju fint.
När Östberg gjorde dragningen i slutet av tredje var jag
säker på att pucken skulle sitta.
Jag tänkte att nu jävlar är det klappat och klart.
Men nej, inte.
Hänger du med?
Ja...
Enhet till Vasagatan 56,
inkommet larm om misstänkt bråk i villa. Kom.
34-50, uppfattat. Vi tar det, är i närheten. Kom.
Nämen. Jaha, Kling och Klänning. Kom in.
- Hur står det till här då? - Ja, här är det lugnt.
Har du bettat?
Va? Bryr du dig, eller?
- Grannarna har hört av sig igen. - Mm. Jävla idiotjävlar, jaha, okej.
Tommy, vi går ut och snackar istället.
Ja, men det gör vi.
Mysigt.
Hej, Sara.
Hej, Veronika.
Vad har du gjort där?
Det är... ingenting.
Får jag se?
Jag höll på att städa och så...
plockade jag upp någonting från golvet, och när jag reste mig
- så slog jag i... - Skåpdörren?
Ja.
Ja. Då så.
- Ta det lugnt nu. - Ta det lugnt själv.
Jag är lugn.
Vänta, så ska jag hjälpa dig.
Är du okej?
Ja, ja...
34-50. vi är klara på Vasagatan. Kom.
Veronika är...
Hon är aldrig närvarande, på ett sätt.
Det är som om hon var...
Hon flyter iväg, liksom.
Jag försöker hålla stämningen upp, men Veronika, hon...
Ja, jag vet mycket väl att hon...
Jag vet att du försöker.
Men jag ser ju också att det är någonting.
Hon har...
Hon har börjat få mardrömmar.
Har du mardrömmar?
Ja, det har jag väl ibland.
Vad tänker du själv, Veronika?
Tror du att det kan finnas nåt i de här drömmarna?
Är det något som du skulle vilja att vi tittar vidare på?
Ja, men alla har väl mardrömmar ibland?
Veronika har ju varit dålig förut.
Jag vill bara inte att samma sak ska hända igen.
Då kommer man till en ny level
och där måste man battla för att komma vidare.
Mm...
Lyssnar du?
Ja, jag lyssnar.
- Hej, Veronika. - Hej.
Simon, stirra inte.
Varför?
För att det är synd om henne.
Du kan sätta dig.
- Gubben, hur var det i skolan idag? - Jag är väl ingen gubbe?
Lite. Jag är gubbe, du är gubbe.
I spelet jag spelar, där är jag en gubbe.
Han är jätteläskig och så luktar han illa.
Hm, som pappa då?
Okej, tack för den.
Han gick typ så här.
Okej.
Simon.
Simon, vi sitter och äter.
Det är inte en sån gubbe du är.
Du då, Liv, gick det bra i skolan?
Ja, vi hade svenskaprov idag.
Jag hade skrivit på det jättelänge, men...
min lärare... Simon.
- Min lärare sa till Gabbe att vi... - Simon.
Simon.
Simon. Snälla.
Kan vi inte bara äta?
- Jag är klar. - Ja, okej.
Ja, det är fint. Tack.
Men fan!
Liv.
Jag vet, jag vet.
Ja, okej.
Jag städar upp det.
Simon...
Jag förstår att du vill berätta om ditt spel.
Men ibland så måste man bara...
ta det lite lugnt och släppa fram andra.
Som ni har pratat om i skolan.
Du, jag tänkte att vi...
att vi skulle hitta på nåt kul tillsammans.
Gå och fiska?
Okej.
Med matsäck. Och hela familjen.
- Mm. - Imorgon?
- Snälla.
Okej.
Sov nu.
Du får inte släcka helt.
Okej.
Men du vet att det inte finns några läskiga gubbar va? Som luktar illa.
I alla fall inte här hemma.
Sov nu.
Är du klar?
Kommer du?
Hallå?
Kommer du?
Mm. Ja.
Vi andra väntar där nere.
Mm.
Okej.
Fan, jag glömde att stänga av kaffekokaren.
Du... den...
Jag är ganska säker på att jag har stängt av den.
Okej.
Det här blir bra.
Okej, så. Fint.
Så håller du med den längst upp. Byt plats.
Så. Ja. Oj.
Liv, lägg ner mobilen.
Liv. På riktigt.
Liv.
Kom och gör ett kast.
Ett kast. Kom igen.
Ett kast, det klarar du.
- Lägg ner den där. - Kom igen då.
Fine. Okej.
Det kan vara lite halt där, så akta dig.
Så drar du in, ja. Dra in. Den andra.
Yes. Så drar du.
- Där har du något. - En fisk!
- Jag tror jag har en fisk! - Yes, perfekt!
Veronika, håven!
- Kom då! - Jag kommer!
Bra, Simon!
- Kolla, pappa! - Bra!
- Skynda, mamma! - Ja, vänta på håven.
Den är enorm!
- Okej, bra. - Du måste se det här.
Okej. Vänta. Ja, det är bra.
Veronika?
Där är ni.
- Hej. - Hur är det med henne?
- Har du fått reda på nåt? - Nej.
De gör CT nu.
Hon var medvetslös ganska länge.
Ungar, nu är mormor här.
- Hej, mormor. - Hej, vännen.
Vad var det som hände? Sa hon nåt när hon vaknade?
Nej, det var en olycka. Det är sånt som händer.
Hej! De är klara med röntgen, så ni kan gå in till Veronika nu.
Hur mår hon? Är allt som det ska?
Ja.
Förlåt, kan du vara här med ungarna?
Ja, visst. Gå du.
Herregud.
Älskling.
Jag mår bra.
Hur går det på simningen?
Det går väl bra.
Sitt ordentligt, Simon.
Nu vill jag åka hem, det här är så jävla typiskt mig.
Det här kunde ha hänt vem som helst.
Okej...
Ser du? Vila bara.
Ja. Jag ska vila, men sen vill jag åka hem.
Ja. Men vila dig först.
Går det bra om vi kommer in?
Självklart.
Gör det jätteont?
Nej. Det blödde förut, men nu tror jag att det har slutat.
Det där ska du nog låta läkarna ta hand om.
Veronika, du skrämde slag på oss.
Har de sagt hur länge de vill behålla henne här?
I varje fall till imorgon, möjligen tills på måndag.
Va?
Bra.
Det är fullkomligt normalt.
Okej, ungar.
Jag tror vi ska låta mamma vila lite, så träffar vi henne imorgon.
- Hej då, mamma. - Hej då, hjärtat.
Liv.
Du, imorgon när ni kommer hit...
kan du komma ihåg att ta med min necessär då?
- Ja. - Bra.
Hej då.
Du... Det kommer att gå bra.
Jag har ganska ont i huvudet. Har du något du kan ge mig?
Ja, absolut.
Varsågod.
Vad är det för något?
Alvedon.
Ta båda på en gång, så ska du se att det hjälper. Okej?
På era platser.
Det är bra.
Hela vägen in!
Kom igen, Leo! Bra.
Huvudpositionen.
Hela vägen in, kom igen.
Bra, Liv, hela vägen in nu. Kom igen!
Okej, flera av er ligger fortfarande för lågt i vattnet.
Det ska ju vara avspänt, men håll koncentrationen, va?
Men annars, bra kämpat.
Tack för idag, vi hörs imorgon.
Jack, hjälper du mig med linorna?
Liv.
Ja?
Riktigt bra tempo idag.
Kan du hålla det så är du med i stafettlaget nästa tävling.
- Okej? - Okej.
Okej. Hälsa hem.
God morgon.
- Hej, älskling. - Hej.
Är du uppe redan?
Ja, jag mår redan mycket bättre.
Jag har med, nu ska vi se...
Tandborste, hudkräm och hårborste.
Jag sa att jag ville ha min necessär.
Jag åker hem med dig nu.
Jag tänkte att vi kanske kunde
använda det här som en påminnelse om att du ska...
ta hand om dig själv lite bättre.
Det var en olycka, det sa ju du med.
Jag blir ju bara orolig för dig.
Jag pratade också med läkaren.
Hon sa att du ska försöka äta och dricka som vanligt.
Och att du ska hålla dig borta från skärmar.
Och om du blir sämre och om huvudvärken blir värre,
så ska vi säga till dem på en gång.
Okej?
Hallå, du.
Ja, okej.
Ska vi... Ska vi åka?
Åh, fan.
Du... Hej, vi är hemma.
Mamma också?
Ja, hon är uppe och vilar sig.
- Vad är det? - Jag ska köpa tvål.
Vi har ingen tvål.
Du ska slappna av.
Veronika.
Den gula där, tror jag. Där har vi den. Nej, inte den. Oj.
Där är den. Just det.
Då ska vi se vad doktorn har skrivit åt dig.
Tack så mycket.
Hej. Jag ska hämta ut.
Så, då ska vi se. Det var Sobril?
Du, det receptet är slut.
Va? Nej, det kan det inte vara.
Jo, jag ser det här. Det är slut.
Så att... Ja.
Du får väl prata med din läkare om det och få ett nytt.
Välkommen till Novakliniken,
våra öppettider är måndag till fredag klockan nio till...
Hej! Är du här? Har de skrivit ut dig redan?
Ja, det var ju bara en liten hjärnskakning.
Jag ska hämta en grej.
Veronika.
Borde inte du vara hemma nu?
Jo, jag ville ha med mig lite arbete hem bara.
Jag förstår.
Ja, det här är Nassir Hakim. Vår nye utredare, tar över efter Ole.
Han ville komma och bekanta sig med arbetsplatsen.
Veronika, född och uppvuxen här.
Henne kan du fråga om allt. Eller hur?
Mm. Jag ska...
Gör det. Du, vi går vidare här.
Ja.
Måste ni titta på skärmar hela tiden?
Men mamma sover ju.
Nej. Jag går till mitt rum.
Du, gå till ditt rum, så kommer jag snart.
Undertexter: Aino Bergh plint.com