Veronika je vždy duchem nepřítomná.
Začala mít noční můry.
Nechci, aby se to samé opakovalo.
Říkali, jak dlouho si ji tu chtějí nechat?
- Možná do pondělí. - Co?
To je úplně normální.
Mami?
Ahoj.
Odcházíš?
Jen jsem se chtěl rozloučit.
Uvidíme se pak.
Simone.
Necháme mámu trochu odpočinout.
Kde je Liv?
Čeká v autě.
- Ahoj. - Ahoj.
9LETÝ OSKAR LIDMAN SE UTOPIL V ŘECE
16. ŘÍJNA 2017
Co děláš?
Jen si jdu pro deodorant.
Jdete na párty u Philipa?
Nevím, asi jo.
Nevím, záleží na tom, kdo půjde.
Půjdeme do jídelny?
Jasně.
Co to sakra děláš?
Odporné děcko, co se počůralo.
Fuj! Má to i v botě!
Odporný, jen tam stojí a čůrá.
Co děláš?
Přestaňte! Co to vyvádíte?
- Jděte se mnou, hned! - To on začal! Já nic...
Věnovali jsme se akordům, máme základní tóny.
Přidáme čtyři a pak tři půltóny a máme durovou tóninu.
A ze tří a pak čtyř máme molovou.
Takže když by byl základní tón D,
tak budeme počítat, D, Es, E, F...
Tohle musím vzít.
Zkuste to chvíli sami, hned jsem zpět.
Haló, tady Tomas.
Viděla jsi Klase?
Jo, myslím, že pro něco šel do důkazní místnosti.
Klasi?
Můžu se tě na něco zeptat?
Jasně, ptej se.
Myslel jsem, že máš volno.
Pamatuješ si přesně, co se stalo Oskaru Lidmanovi?
Byla jsem nemocná, když jste ten případ vyšetřovali.
Ano, pamatuju.
Příšerná tragédie, ten kluk měl vážně smůlu.
Šel ke kamarádovi
po cestě s mostem přes řeku,
chodil tudy skoro každý den.
Uklouzl a spadl do ní.
Jak víš, u mostu je silný proud, neměl šanci.
Ví se, jak tam spadl?
To je nemožné říct.
Devítiletí kluci nejsou nejchytřejší na světě,
kdo ví, co vyváděl.
Už na tom moc nezáleží, vážně.
Bylo to ale hrozné.
TOMAS ZMEŠKANÝ HOVOR
Ahoj, omlouvám se.
Ahoj.
Jsme rádi, že jste tu, Veroniko.
Slyšeli jsme o vaší nehodě, doufám, že už vám není špatně.
Ne, jsem jen trochu unavená.
No, právě jsme procházeli, co se dnes stalo.
Chápeme, že je ti nepříjemné být za zamčenými dveřmi
na záchodě, a proto se to stalo. Ale...
Myslím, že máme řešení. Viď, Simone?
Takže, co uděláš příště, až budeš potřebovat na záchod?
Požádám kamaráda, aby hlídal.
Přesně tak, brnkačka.
Jen nevím, koho požádat.
Ale někoho máš, ne?
Není tam učitel nebo tak něco?
No, oni asi nemají...
Jsem si jistý, že je tu dospělý, který může
hlídat dveře, když musíš na záchod. Že ano?
Simone, myslím, že to pro dnešek stačí.
Dan a já bychom si chtěli promluvit s mámou a tátou o samotě.
Mohl bys počkat venku?
Takhle už to dál nejde.
To, co se dnes stalo, je jen eskalací
všech Simonovo incidentů.
A pokud jde o násilí, na této škole máme nulovou toleranci.
Chtěli bychom navrhnout vyšetření.
- Vyšetření na... - ADHD.
Pokud má Simon opravdu tuto diagnózu,
získáme přístup k dalším zdrojům a podpoře,
což by Simonovi velmi prospělo.
Jen proto, že je impulzivní, si myslíte, že má ADHD?
Chápu, že je to obtížné pobrat,
ale myslím si, že to má.
Většina Simonova chování odpovídá přiznakům.
Také jsem učitel, vím, co je to za diagnózu.
Nemyslím si, že tyto příznaky vykazuje.
Dnes už se asi o moc dál nedostaneme.
Navrhuji, abyste šli domů a nechali si to projít hlavou.
Šup dovnitř.
Zní to moc jednoduše.
Diagnostikovat ho, aby mohl mít léky
a být jako ostatní, potom bude všechno v pořádku?
Myslím, že je dobře, že ho vyšetří.
Pak by mu mohli pomoct.
Kde jsi sakra byla?
Dobře, chci vidět pěkný začátek. Připravit.
Pozor.
No tak.
Ano! Hlava.
Pěkná otočka, dobrá práce.
To je ono, držet hlavu v pozici.
Dobře, Liv.
Ne, sakra, říkám to pořád.
Jsi hrozně rychlá.
Dáváš nám skvělý náskok, to bys měla vědět.
Super, že se ti ve štafetě tak daří.
- Díky. - Jsi nejmladší, viď?
Jo, já a Tindra.
A i tak jsi skoro rychlejší než Agnes.
Dobře, poslouchejte.
Víte, že nemůžete vystartovat příliš brzy.
Několik z vás to udělalo.
Start je pro prvních 15 metrů klíčový,
ale bylo jich moc ulitých.
Hej! Nechte toho.
Jacku, pomůžeš mi s dráhami?
Jasně, trenére.
Dobrá práce dneska.
Liv...
Skvělá práce, ale vím, že dokážeš být lepší.
Poslouchej...
Mohla jsi to dotáhnout do konce.
Akorát musíš zůstat soustředěná.
Jasně.
Dobře.
Haló? Jsme tu.
Simone, můj Simone!
Ahoj. Já to vezmu.
A mám tu šachovnici.
Všechno v pořádku, Ninni?
Jo, díky.
Proč nemůžeš bydlet s námi?
Ninni to tu má skvělé, Simone.
Veroniko, vypadáš unaveně.
- Stalo se něco? - Jo, uhodila se do hlavy.
Ach, bože.
Tvoje máma opravdu ráda hrála šachy, když byla ve tvém věku.
Veroniko, vypadáš unaveně.
Stalo se něco?
Ne, Ninni, všechno je v pořádku.
Mimochodem, jak se mají Ann-Charlotte a Bengt?
No, máma se má dobře, ale táta zemřel už dávno, to víš.
Ale vždyť jsem s ním právě mluvila...
Já a Simon odcházíme, ty žiješ tady.
Ano...
Uvidíme se zítra.
- Ahoj, Simone. - Ahoj, Ninni.
Mami, proč sem babička nikdy nechodí?
Vlastně nevím.
- Ahoj. - Ahoj, Ivare.
Vždyť to jsou sourozenci.
Vidíš támhle ten kámen? Zkus ho trefit.
Nevím, jestli to dokážu.
No tak, jen to zkus.
Zase máš ten výraz.
Jaký výraz?
Jako když chceš mluvit o nudných věcech.
A ty nechceš?
Hele, kámo...
Zkus se prostě nestarat o to, co říkají ostatní.
Prostě je ignoruj a předstírej, že neexistují.
A...
Zkus se tolik nezlobit.
Nemůžu chodit do tvé školy? Abychom mohli být spolu?
To by bylo fakt pěkné.
Ale... nejde to.
Vím. Pojďme pokračovat.
Jo.
Dobře.
Tempo, dobře.
Dobrou.
Je to...
Jako by všechno bylo na mně.
Starám se doma o všechny praktické věci
a řeším veškeré problémy.
A říkal jsem to mnohokrát, shodli jsme se,
že se věci musí zlepšit, ale...
Veronika se chová...
Jako by se nic nedělo.
Veronika říkala, že jste měli ve škole schůzku
ohledně Simona a nyní uvažujete o vyšetření na ADHD.
- Chápu to správně? - Že to zvažujeme?
Sotva jsme měli příležitost o tom mluvit.
Ale škola chce, abychom to udělali.
A kdo zná Simona lépe? Je to škola, nebo my?
Simon, on... to má těžké.
A potřebuje se cítit bezpečně.
Potřebuje trochu pozornosti.
A máte pocit, že se mu ve škole nedostává pozornosti, kterou potřebuje?
Nemyslím si, že je to jen o škole.
Potřebuje ale cítit, že je slyšet a vidět, a to i doma.
Potřebujeme to já i děti.
Musíš tam být.
Vážně, nemůžeš prostě...
Pokud se...
Pokud se něco nestane, tak nevím...
Musím...
Nemůže to být jako minule.
Sigge?
Kruci!
Sigge!
Sigge, pojď sem.
Pojď sem, Sigge.
Sakra...
Pojď sem.
Zastav!
Sigge!
Co to děláš?
Sigge!
Sigge.
Tady trochu polévky, ať si udržíte sílu.
Hlídejte, ať se lidé z žádné strany nedostanou do uzavřené oblasti.
Zdravím.
Veronika, že?
- Ano. - Všechno v pořádku?
Jsem Nassir Hakim.
- Ahoj. - Ahoj, potkali jsme se před pár dny.
Takže tvůj pes našel tělo, že?
Chodíš sem často?
Jo.
Máme něco nového?
Ano, tělo se zdá být pohřbeno úhledně.
Což znamená, že pachatel či pachatelka oběť znali
a záleželo jim na ní.
Jim? Je pravděpodobnější, že to bude on, ne?
Možná.
To ale zatím nevíme.
Uvidíme, co ještě najdeme, než vytvoříme pachatelův profil.
Dobře.
Nevěděla jsem, že jsi doma.
Já nevěděla, že ty.
Jdu na plavecký trénink.
Dobře, počkej, odvezu tě.
- Já tě pak vyzvednu, dobře? - Jo, ahoj.
Zapomněla sis brýle.
- Ahoj. - Ahoj.
Díky.
Mami?
Co tady sakra děláš?
Chtěla jsi říct: "Ahoj, tati."
Chtěl jsem se podívat, jak moje oblíbená dcera cvičí.
- Klinika Nova. - Přišla jsem za doktorem Larsem.
Máte schůzku?
Jsem Veronika.
Dr. Björklund nemá žádné volné termíny.
Musím s ním mluvit teď.
Haló?
Počkejte tam.
NOVINKY OHLEDNĚ TĚLA. SRAZ NA STANICI VE 14 HOD.
Proč prášky nefungují?
- Veroniko... - To, co jste předepsal naposledy,
byl to normální Sobril?
Domluvte si schůzku a domluvíme se.
- Mám další pacienty. - Můžete mi odpovědět?
- Byly stejné jako vždy. - Ale nefungují.
Co tím myslíte?
Může vám otřes mozku způsobit halucinace?
Může se to stát, ale je to velmi vzácné.
A Sobril, který užíváte,
má zabránit takovýmto psychotickým událostem.
Dobře. Pak ale chci, abyste mi jich předepsal víc.
Dobře, zařídím to.
Ahoj, Veroniko.
Ahoj.
Jak se máš?
Musím...
Ostatky patří mladé ženě.
14-20 let. 168 cm vysoká.
S vysokou pravděpodobností zemřela na uškrcení,
nalezli jsme zlomeniny jazylky.
Tělo bylo pohřbené nejmíň čtyři roky.
Spíš déle.
Nikdo s tímto popisem nebyl hlášen jako pohřešovaný.
Nasvědčuje něco tomu,
že k vraždě došlo někde jinde?
Nassire?
Ne. To ještě nevíme.
Ale ten, kdo ji pohřbil, si na tom dal záležet.
Byla zabalena do deky
a ruce měla zkřížené na břiše,
což musel udělat pachatel.
A byla pohřbena, spíše než jen pohozena.
To naznačuje tomu, že pachatele znala.
Tohle jsou kusy čelistní kosti, které jsme našli.
Teď se zaměříme na zubní záznamy v oblasti
a kostní úlomky pošleme do laborky na analýzu.
Uvidíme, kam nás to zavede.
Zatím jsme potvrdili jen to,
že v lese bylo tělo, nic víc.
A ani já, ani vy o tom nic víc říkat nebudeme, dobře?
- Ano. - Dobře.
A Veroniko, klidně jdi domů a odpočiň si, jestli to potřebuješ, ano?
Zatracenej psychopat.
Rasmusi, potřebuji tu kopii před obědem.
Jo...
- Kdyžtak to můžu zařídit já. - Ne, Rasmus to zařídí.
Dobře.
Taky to mohl být sběrač plodů, ne? Bylo by to jednoduché.
Přijedou do Švédska, sbírají plody, on se s ní pohádá,
zabije ji, pohřbí ji a pak se vrátí do Polska,
Rumunska nebo kamkoliv, odkud pocházejí.
A všem řekne, že ona tam zůstala.
Nemůžu namísto vás mluvit s člověkem,
který tu tomu velí?
Nemáte právo mi říkat... Nesahejte na mě!
Musíte odejít.
Jak jsem řekla, nemůžu vám nic říct.
To je tak těžké? Našli jste někoho v lese, že?
- Potřebuješ pomoct, Sofie? - To je v pořádku.
Vysvětlila jsem tady Loveovi, že mu teď nemůžeme pomoct.
Nechci pomoct, chci, aby mě někdo poslouchal.
- Pojď se mnou. - Jen říkám...
Může to být Hanna, kterou jste našli v lese, ale vy neposloucháte.
Byla to moje nejlepší kamarádka, neslyšel jsem o ní pět let.
Kolik jí bylo, když zmizela?
Bylo jí 16.
Nassire, myslím, že tohle budeš chtít slyšet.
Dobře.
Pojď se mnou.
Měl jsem nejlepší kamarádku. Nebo mám, nevím. Hannu Hagman.
Chtěli jsme jet do Stockholmu, ale pak zmizela a...
Když jsem slyšel, že jste našli dívku pohřbenou v lese,
myslel jsem, že by to mohla být ona.
Od koho jsi to slyšel?
Všichni o tom mluví.
Dobře.
Předpokládejme, že máš pravdu a našli jsme ženské tělo.
Žádná Hanna Hagmanová se ale nepohřešuje.
To neznamená, že to nemůže být ona.
Že jo?
Ne.
Chápu, že máš obavy. Je to pochopitelné...
Počkejte, mám fotku.
Tady. Tohle je Hanna.
Chtěli jsme utéct do Stockholmu.
Chtěla od všeho utéct. Začít znovu.
Musíme odsud zmizet.
Rozhodně.
Jet do Stockholmu a opustit tuhle díru.
A měla strach.
- Z čeho? - Z něho.
Snad tě nebije, ne?
Co? Kdo?
Víš, koho myslím.
O kom to mluvíš? Koho myslíš?
Alexe.
Zároveň jí i něco dával.
Možná naději. Postavení. Kluk jako Alex, co hraje hokej, je populární...
Mluvíš o Alexandru Östbergovi?
Jo, o něm.
O koho jde?
Je to naše hokejová hvězda.
Dobře. Takže jste se s Hannou rozhodli, že spolu utečete do Stockholmu.
Jen tak?
Tam jste někoho znali?
Ne. Říkali jsme si, že to nějak zvládneme, až tam dorazíme.
Co se tedy stalo?
Já... si to rozmyslel.
Měli jsme se setkat na autobusové zastávce, ale já tam nepřišel.
Dobře, a ona?
Myslel jsem si, že ano, ale teď si nejsem jistý.
Nepřišlo ti divné,
že se po útěku do Stockholmu už neozvala?
Nevím... Asi jsem si myslel, že je naštvaná.
Že ji nezajímám.
Kolikátého bylo, když odešla?
15. října 2017.
Promiň, co jsi říkal?
15. října 2017.
Jdu... jen musím...
Dobře.
Podívej, já o tom nemám stejné informace.
Uvidíme, jestli se dozvíme i něco staršího.
- Podívej se na tohle. - Tady, podívej se sem.
16. ŘÍJNA 2017 FORENZNÍ LÉKAŘSKÁ AGENTURA
Jsi v pořádku, Veroniko?
Co?
Neměla bys jít domů a odpočívat?
Ne, jsem v pořádku.
Jdi domů.