Veronika ei ole koskaan läsnä.
Hän näkee painajaisia.
En vain halua, että sama toistuu.
Kuinka kauan he pitävät hänet täällä?
Mahdollisesti maanantaihin.
Se on täysin normaalia.
Äiti?
Hei.
- Oletko lähdössä? - Halusin vain sanoa heippa.
- Nähdään myöhemmin. - Simon.
Mehän sovimme, että annamme äidin vähän levätä.
- Missä Liv on? - Hän odottaa autossa.
- Hei sitten. - Heippa.
OSKAR LIDMAN, 9 VUOTTA HUKKUI JOKEEN
16. LOKAKUUTA 2017
Mitä sinä teet? Tulin vain hakemaan deodoranttini.
- Oletteko menossa Philipin bileisiin? - En tiedä, varmaan.
Enpä tiedä. Riippuu, ketä tulee.
- Mennäänkö ruokalaan? - Joo, mennään.
Mitä hittoa sinä teet?
Ällöttävä pentu, pissaa housuunsa.
No?
Ällöttävää! Kenkiinsä myös!
Seisoo siinä pissaamassa housuunsa.
Mitä sinä teet?
Lopettakaa! Mitä te teette?
- Te tulette nyt mukaani! - Hän sen aloitti!
Olemme työstäneet sointuja sekä perusnuotteja.
Plus neljä ja plus kolme eli duuri.
Ja plus kolme ja plus neljä eli molli.
Jos perusnuotti on D,
lasketaan ylöspäin D, Es, E, F...
Minun pitää vastata tähän.
Kokeilkaa hetki itse, palaan pian.
Hei, Tomas puhelimessa.
Oletko nähnyt Klasia?
Hän taitaa olla takavarikkohuoneessa hakemassa jotain.
Klas? Voinko kysyä sinulta jotain?
Toki, kysy pois.
Luulin, että sinulla on vapaapäivä.
Muistatko tarkalleen, mitä Oskar Lidmanille tapahtui?
Olin sairaslomalla, kun tutkitte tapausta.
Muistanhan minä.
Kauhean traagista. Pojalla oli melkoista epäonnea.
Hän oli matkalla ystävänsä luokse -
ja kulki siltaa joen yli samaa reittiä,
jota hän kulki joka päivä.
Hän liukastui ja putosi veteen.
Virta on voimakas sillan kohdalla. Hän ei mahtanut mitään.
- Tiedetäänkö, miten hän putosi? - Sitä on mahdotonta sanoa.
Yhdeksänvuotiaat pojat eivät ole kaikkein fiksuimpia.
Kuka tietää, mitä hän keksi.
Eikä sillä oikeastaan ole enää väliä.
Kamalaa joka tapauksessa.
TOMAS VASTAAMATON PUHELU
- Hei, pahoittelut. - Hei.
Hienoa, että pääsit, Veronika.
Kuulimme onnettomuudestasi. Toivottavasti et voi kovin huonosti.
En, olen vain hieman väsynyt.
Niin, olemme juuri käyneet läpi, mitä tänään tapahtui.
Ymmärrämme, että on pelottavaa lukita ovi -
ja että se tapahtui sen takia, mutta...
Uskon, että meillä on nyt ratkaisu, vai mitä, Simon?
Mitä teet ensi kerralla, kun on mentävä vessaan?
- Pyydän kaveria vartioimaan. - Juuri niin, helppoa kuin mikä.
En vain tiedä, ketä pyytää.
Mutta on kai sinulla joku?
Eikö ole vaikkapa jotakuta opettajaa?
Niin, heillä ei varmaankaan ole...
On varmasti joku aikuinen, joka voi vahtia ovea,
kun sinun pitää mennä vessaan, eikö totta?
Simon, luulen, että olemme valmiit tältä päivältä.
Dan ja minä haluaisimme puhua hetken äidin ja isän kanssa.
Voisitko odottaa ulkona?
Tämä ei voi jatkua näin.
Tämänpäiväinen vain kärjisti kaiken Simoniin liittyvän.
Ja mitä väkivaltaan tulee, koulussa on nollatoleranssi.
Haluaisimme ehdottaa tutkimuksia.
- Minkä tutkimuksia? - ADHD:n.
Jos Simonilla on jokin diagnoosi,
saamme ylimääräisiä resursseja ja tukea,
mikä olisi oikein hyvä Simonille.
Pelkän impulsiivisuuden vuoksiko luulette, että hänellä on ADHD?
Ymmärrän, että tässä on paljon sisäistettävää,
mutta minun arvioni mukaan hänellä on.
Simonin käytös täsmää pääosin kriteereihin.
Minäkin olen opettaja ja tunnen diagnoosin.
Minusta hän ei täsmää kriteereihin.
En usko, että pääsemme pidemmälle tänään.
Pohtikaa tätä kotona ja sulatelkaa tietoa.
Menehän sisään.
Se on liian helppoa.
Antaa diagnoosi, jotta hän saa lääkkeitä ja on kuin muutkin,
jotta kaikki on hyvin.
Minusta on hyvä, että he tutkivat. Sitten hän voi saada apua.
Missä helvetissä olit?
Okei, haluamme nähdä hyvän lähdön. Paikoillanne...
Valmiit...
Vauhtia!
Hyvä, pää!
Hieno käännös, hyvin meni.
Hyvä, pidä pää paikallaan.
Hyvä, Liv.
Mitä hittoa? Olen sanonut niin joka kerta.
Olet ihan hullun nopea.
Se on hyvä etumatka, muista se.
Hienoa, että pärjäät hyvin viestijoukkueessa.
- Kiitos. - Olet nuorin, vai mitä?
Joo, minä ja Tindra.
Silti olet melkein nopeampi kuin Agnes.
Kuunnelkaahan.
Tiedätte, ettei saa ottaa varaslähtöä. Moni teistä otti.
Reaktioaika on ratkaiseva ensimmäiset 15 metriä,
mutta näen aivan liikaa varaslähtöjä.
Hei, lopetahan tuo.
Jack, autatko minua rataköysien kanssa?
Toki, valkku.
Hupsista.
Kiitos tästä päivästä.
Liv...
Hienoa työtä, mutta tiedän, että pystyt parempaankin.
Kuule. Voisit päästä vaikka minne.
- Sinun pitää vain keskittyä. - Selvä.
Hyvä.
Hei! Täällä ollaan!
Simon, minun Simonini!
Hei. Minä otan sen.
Minulla on lautakin tässä.
- Voitko hyvin, Ninni? - Voin, kiitos kysymästä.
Mikset voi asua kanssamme?
Ninnillä on kiva paikka täällä, Simon.
Veronika, näytät väsyneeltä.
- Onko jotain tapahtunut? - On, hän löi päänsä.
Voi sentään.
Äitisi pelasi oikein mielellään shakkia sinun iässäsi.
Veronika, näytät väsyneeltä. Onko jotain tapahtunut?
Ei, Ninni, kaikki on hyvin.
Mitä Ann-Charlottelle ja Bengtille muuten kuuluu?
Äiti voi hyvin, mutta isä kuoli kauan sitten, tiedät sen.
Mutta puhuin hänen kanssaan hiljattain.
Simon ja minä lähdemme, sinä asut täällä.
Niin...
Nähdään huomenna.
- Heippa, Simon. - Heippa, Ninni.
- Äiti, miksi mummo ei käy täällä? - En oikeastaan tiedä.
- Hei. - Hei, Ivar.
Hehän ovat sisaruksia.
No niin, näetkö tuon kiven tuolla? Yritä osua siihen. Yksi...
- En tiedä, pystynkö siihen. - Kokeile vain.
Näytät taas tuolta.
- Mitä tarkoitat? - Haluat puhua tylsistä asioista.
Ja sinäkö et halua?
Hei, kaveri...
Yritä olla välittämättä siitä, mitä muut sanovat.
Älä välitä heistä ja teeskentele, ettei muita ole.
Ja... yritä olla suuttumatta.
Enkö voi tulla sinun kouluusi, jotta voisimme olla yhdessä?
Se olisi tosi mukavaa.
Mutta se ei ole mahdollista.
- Tiedän. Jatketaan. - Joo.
No niin.
Hyvä tempo.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Tuntuu kuin...
Kuin kaikki riippuisi minusta.
Minä hoidan kaikki käytännön asiat -
ja ongelmat kotona.
Olen puhunut siitä monta kertaa.
Olemme samaa mieltä, että asioiden pitää parantua tai muuttua, mutta...
No, Veronika on...
Aivan kuin mitään ei tapahtuisi.
Veronika kertoi, että teillä oli tapaaminen koulun kanssa Simonista -
ja että harkitsette nyt ADHD-tutkimuksia.
- Ymmärsinkö oikein? - Että harkitsemme sitä?
Olemme tuskin ehtineet keskustella siitä.
Mutta koulu haluaa meidän tekevän sen.
Ja kuka tuntee Simonin parhaiten? Koulu vai me?
Simon... Hänellä ei ole helppoa.
Ja hänen on tunnettava olonsa turvalliseksi.
Hän tarvitsee huomiota.
Tuntuuko, että hän ei saa tarvitsemaansa huomiota koulussa?
En usko, että kyse on vain koulusta.
Hänen täytyy tuntea itsensä kuulluksi ja nähdyksi myös kotona.
Minä tarvitsen sitä, ja lapset tarvitsevat sitä.
Sinun täytyy olla läsnä.
Olen tosissani, et voi vain...
Jos sinä et...
Jos jotain ei tapahdu, en tiedä...
Minun täytyy...
Ei voi olla niin kuin viimeksi.
Sigge?
Hitto.
Sigge!
Sigge, tänne!
Tule tänne, Sigge.
Helvetti.
Tule tänne!
Pysähdy!
Sigge!
Sigge.
Mitä sinä teet?
Sigge!
Sigge.
Tässä on vähän keittoa, pysyt voimissasi.
Pitäkää ihmiset poissa eristetyltä alueelta, koko matkalta.
Hei. Veronika, eikö niin?
- Kyllä. - Oletko kunnossa?
- Olen Nassir Hakim. - Ai, hei.
Hei, tapasimme vastikään.
Koirasi siis löysi ruumiin, eikö niin?
- Kävelettekö usein täällä? - Kyllä.
Onko mitään uutta?
Kyllä, ruumis näyttää siististi haudatulta.
Se viittaa siihen, että tekijä tunsi uhrin ja välitti tästä.
Tekijä? Eikö hän todennäköisesti ole mies?
Ehkä. Mutta emme tiedä sitä vielä.
Katsotaan, mitä muuta löytyy ennen kuin teemme tekijän profiilin.
Selvä.
- En tiennyt, että olet kotona. - Samoin.
- Lähden nyt uintitreeneihin. - Odota, minä vien sinut.
- Haen sinut sitten. - Joo, heippa.
Unohdit uimalasisi.
- Hei. - Hei.
Kiitos.
Äiti?
Mitä sinä täällä teet?
Voisit sanoa: "Hei, isä."
Halusin nähdä lempityttöni harjoittelevan.
- Nova-klinikka. - Tulin tapaamaan tohtori Larsia.
- Oletko varannut ajan? - Täällä on Veronika.
- Tohtori Björklundilla ei ole aikoja. - Minun on puhuttava hänelle nyt.
Haloo?
Odota siellä.
UUTISIA RUUMIISTA. TULE ASEMALLE KLO 14.00.
Miksi tabletit eivät toimi?
- Veronika... - Määräsitkö oksatsepaamia?
Varaa aika, niin jutellaan.
- Minulla on potilaita. - Voitko vastata kysymykseen?
- Samaa kuin aina. - Mutta se ei toimi.
Mitä tarkoitat?
Voiko aivotärähdys aiheuttaa hallusinaatioita?
Voi, mutta se on erittäin harvinaista.
Oksatsepaamin tarkoitus on estää psykoottisia tapahtumia.
Hyvä. Sitten haluan, että määräät lisää.
Selvä, teen reseptin.
Hei, Veronika.
Hei.
Mitä kuuluu?
Minun täytyy...
Jäännökset kuuluvat nuorelle naiselle.
14 - 20-vuotias, 168 cm pitkä.
Hänet todennäköisesti kuristettiin kuoliaaksi.
Kieliluusta löytyi murtumia.
Ruumis on ollut haudattuna ainakin neljä vuotta.
Luultavasti pidempäänkin.
Ketään kuvausta vastaavaa ei ole ilmoitettu kadonneeksi.
Viittaako mikään siihen, että murha tapahtui jossain muualla?
- Nassir? - Ei. Emme tiedä sitä vielä.
Toisaalta uhrin haudannut henkilö teki sen huolellisesti.
Uhri oli kääritty huopaan,
ja kädet olivat ristissä vatsan päällä.
Ne täytyi asetella niin.
Ja hänet haudattiin eikä häntä vain heitetty sinne.
Se viittaa siihen, että uhri tunsi tekijän.
Nämä ovat löytämiämme leukaluun osia.
Tutkimme nyt alueen hammastietoja -
ja lähetämme luunpaloja analysoitavaksi.
Katsotaan, mitä selviää.
Vahvistimme löytäneemme ruumiin metsästä,
mutta emme sen enempää.
Kukaan meistä ei paljasta enempää, onko selvä?
- Kyllä. - Hyvä.
Ja Veronika, mene kotiin lepäämään, jos siltä tuntuu.
Hemmetin psykopaatti.
Rasmus, tarvitsen sen kopion ennen lounasta.
Selvä.
- Muuten minä voin hoitaa sen. - Ei, Rasmuksen pitää hoitaa se.
Selvä.
Eikö se voisi yhtä hyvin olla marjanpoimija? Yksinkertaista.
He tulevat Ruotsiin poimimaan marjoja, mies kyllästyy vaimoonsa,
tappaa hänet, hautaa ja sitten palaa takaisin -
Puolaan tai Romaniaan tai mistä helvetistä tulevatkaan.
Ja kertoo kaikille, että nainen jäi.
Enkö voi vain puhua vastuuhenkilön kanssa?
Sinulla ei ole oikeutta... Älä koske minuun!
En, mutta sinun on lähdettävä. Kuten sanoin, en voi kertoa mitään.
Miten vaikeaa se voi olla? Löysitte jonkun metsästä, eikö?
- Tarvitsetko apua, Sofia? - Pärjään kyllä.
Selitin jo Lovelle, että emme voi auttaa juuri nyt.
En halua apua. Haluan jonkun kuuntelevan.
Selvä, tule mukaani.
Saatoitte löytää Hannan, mutta te ette kuuntele.
Hän oli paras ystäväni. En ole kuullut hänestä viiteen vuoteen.
- Kuinka vanha hän oli kadotessaan? - 16-vuotias.
Nassir, luulen, että haluat ehkä hoitaa tämän.
Selvä.
Tule mukaani.
Minulla oli paras ystävä. Tai on, en tiedä. Hanna Hagman.
Meidän piti lähteä Tukholmaan, mutta hän katosi ja...
Kun kuulin haudatusta tytöstä, ajattelin, että se voisi olla hän.
- Keneltä kuulit tuon? - Kaikki puhuvat siitä.
Selvä.
Oletetaan, että löysimme naisen ruumiin,
mutta Hanna Hagmania ei ole ilmoitettu kadonneeksi.
Se ei tarkoita, etteikö se voisi olla hän.
- Eihän? - Ei.
Ymmärrän, että olet huolissasi. Se on hyvin ymmärrettävää...
Minulla on kuva. Odottakaa hetki.
Tässä. Tuo on Hanna.
Aioimme karata Tukholmaan.
Hän halusi jättää kaiken taakseen, aloittaa alusta.
- Meidän on päästävä pois täältä. - Todellakin.
Lähteä Tukholmaan ja jättää tämä loukku taaksemme.
Ja hän pelkäsi.
- Mitä? - Sitä jätkää.
- Eihän hän lyö sinua? - Mitä? Kuka?
Tiedät, ketä tarkoitan.
- Mistä sinä puhut? Ketä tarkoitat? - Alexia.
Samaan aikaan hän antoi Hannalle jotain.
Toivoa, statusta. Alexin kaltainen jääkiekkoilija...
- Puhutko Alexander Östbergistä? - Kyllä, aivan oikein.
- Kuka hän on? - Meidän jääkiekkotähtemme.
Selvä. Sinä ja Hanna siis päätitte lähteä Tukholmaan yhdessä.
Tuostako vain?
Tunsitteko ketään Tukholmassa?
Emme. Ajattelimme, että se ratkeaisi, kun pääsisimme sinne.
Mitä sitten tapahtui?
Minä jänistin.
Meidän piti tavata bussipysäkillä, mutta en koskaan mennyt sinne.
Selvä, menikö hän?
Niin olen aina luullut, mutta nyt en ole varma.
Eikö sinusta ollut outoa,
että hän ei ottanut yhteyttä Tukholmaan lähdön jälkeen?
En tiedä. Luulin kai, että hän oli vihainen.
Ettei hän välittänyt minusta.
- Milloin hän lähti? - 15. lokakuuta 2017.
- Anteeksi, mitä sanoit? - 15. lokakuuta 2017.
Minun täytyy... Minä...
Selvä.
Minulla ei ole samanlaista tietoa tästä.
Katsotaan, lukeeko vähän pidemmällä jotain.
- Katsokaa tätä. - Katsokaa.
16. LOKAKUUTA 2017 OIKEUSLÄÄKETIETEEN LAITOS
- Oletko kunnossa, Veronika? - Mitä?
- Eikö sinun pitäisi mennä lepäämään? - Ei, olen kunnossa.
Mene kotiin.
Tekstitys: Tanja Piirainen plint.com