Veronika nikad nije prisutna.
Počela je imati noćne more.
I jednostavno ne želim da se ista stvar ponovi.
Jesu li rekli koliko dugo je žele zadržati?
- Možda do ponedjeljka. - Molim?
To je sasvim normalno.
Mama?
Bok.
Ideš li sad?
Samo sam te htio pozdraviti.
Vidimo se kasnije.
Simon.
Pustit ćemo mamu da se malo odmori.
Gdje je Liv?
Čeka u autu.
- Bok. - Bok.
OSKAR LIDMAN, DEVET GODINA, UTOPIO SE U POTOKU
16. LISTOPADA 2017.
Što radiš?
Uzimam svoj dezodorans.
Idete li na Filipov tulum?
Ne znam, mislim da hoćemo.
Ne, ne znam, ovisi tko dolazi.
Da odemo u kafeteriju?
Može.
Što to dovraga radiš?
Odvratno malo dijete, sam piški.
Odvratno, u čizmama mu je!
Tako odvratno, stoji tu i piški.
Što radiš?
Prestanite! Što to radite?
- Za mnom! Odmah! - On je započeo! Nije bilo...
Radili smo s akordima i imamo naše osnovne note,
plus četiri i plus tri, i dobijemo dur.
A plus tri i plus četiri daju mol.
Dakle, ovako, ako kažemo da je osnovna nota D,
brojit ćemo, D, ES, E, F...
Moram se javiti.
Pokušajte malo sami, odmah se vraćam.
Bok, ovdje Tomas.
Vidjela si Klasa?
Mislim da je u sobi za dokaze, otišao je nešto uzeti.
Klas?
Mogu li te pitati nešto?
Samo izvoli.
Mislio sam da imaš slobodan dan.
Sjećaš li se točno što se dogodilo Oskaru Lidmanu?
Bila sam na bolovanju u vrijeme tog slučaja.
Da, sjećam se.
Strašno tragično, dječak stvarno nije imao sreće.
Krenuo je k prijatelju, istim putem, preko mosta preko rijeke,
kojim je gotovo svaki dan hodao.
Poskliznuo se i pao.
Kao što znaš, struja je jaka kod mosta, nije imao šanse.
Zna li se kako je upao?
Teško je reći.
Dječaci od devet godina nisu baš nešto bistri,
tko zna što se dogodilo.
Nije više ni važno, stvarno.
Bilo je užasno.
PROPUŠTEN POZIV: TOMAS
Bok, žao mi je.
Bok.
Dobro je što ste došli, Veronika.
Čuli smo za vašu nesreću, nadam se da ste bolje.
Da, samo sam malo umorna.
Upravo smo prošli kroz ono što se dogodilo danas.
Razumijemo da zaključavanje vrata toaleta
može izazvati neugodnosti, zbog toga se to i dogodilo. Ali...
Mislim da imamo rješenje. Zar ne Simon?
Dakle, što ćeš učiniti sljedeći put kad budeš trebao u toalet?
Zamolit ću prijatelja da stražari.
Točno, super jednostavno.
Samo ne znam koga da pitam.
Ali imaš nekoga, zar ne?
Zar nema učitelja ili tako nešto?
Pa vjerojatno nemaju...
Ovdje sigurno ima netko od odraslih tko bi čuvao vrata
kada trebaš na toalet. Zar ne?
Simon, mislim da smo završili za danas.
Dan i ja bismo htjeli nasamo razgovarati s mamom i tatom.
Ti bi mogao sačekati ispred.
Ovako neće moći.
Ovo danas je eskalacija svega što Simon radi.
A što se tiče nasilja, u ovoj školi to nećemo tolerirati.
Željeli bismo predložiti da ode na evaluaciju.
- Evaluaciju za... - ADHD.
Ako bi slučajno Simon dobio dijagnozu,
dobili bismo dodatna sredstva i podršku što bi bilo jako dobro za Simona.
Samo zato što je impulzivan, mislite da ima ADHD?
Shvaćam da je teško razumjeti, ali ja mislim da je tako.
Simonovo se ponašanje uklapa u kriterije.
I ja sam učitelj, znam za taj poremećaj.
Mislim da on ne ispunjava kriterije.
Danas nećemo moći nastaviti s ovim.
Otiđite doma i pustite da se ovo sve slegne.
Upadaj.
Tako jednostavno.
Dobije dijagnozu, dobit će i lijekove
i bit će kao i svi ostali, pa će sve biti u redu?
Mislim da je evaluacija dobra stvar.
Onda može dobiti pomoć.
Gdje si dovraga bila?
Dobro, idemo vidjeti dobar start. Pripremite se.
Priprema.
Hajde sada.
Da! Glava.
Dobar zaokret, dobar posao.
To je dobro, drži glavu u položaju.
Dobro, Liv.
Ne, dovraga, svaki put to kažem.
Tako si brza.
To je velika prednost, moraš to znati.
Odlična si.
- Hvala. - Najmlađa si, zar ne?
Da, Tindra i ja.
A ipak si skoro brža i od Agnes.
U redu, slušajte.
Znate da ne možete prerano krenuti.
Vidio sam da su neki od vas to uradili.
Vrijeme reakcije je ključno prvih 15 metara,
ali vidim previše pogrešnih startova.
Hej! Prekinite s tim!
Jack, hoćeš li mi pomoći s redovima?
Naravno, treneru.
Bili ste dobri danas.
Liv...
Bila si odlična, no znam da možeš još bolje.
Čuj...
Mogla bi ići do kraja.
Samo trebaš ostati usredotočena.
U redu.
To je dobro.
Bok. Stigli smo.
Simon, moj Simon!
Bok. Uzet ću ovo.
I ja imam ploču ovdje.
Je li sve u redu, Ninni?
Da, hvala.
Zašto ne možeš živjeti s nama?
Ninni je ovdje lijepo, Simon.
Veronika, izgledaš umorno.
- Je li se nešto dogodilo? - Da, udarila je glavom.
Bože moj.
Tvoja je majka jako voljela igrati šah kad je bila tvojih godina.
Veronika, izgledaš umorno.
Je li se nešto dogodilo?
Ne, Ninni, sve je u redu.
Usput, kako su Ann-Charlotte i Bengt?
Pa, mama je dobro, ali tata je davno umro, znaš to.
Ali baš sam se čula s njim...
Simon i ja odlazimo, ti živiš ovdje.
Da...
Vidimo se sutra.
- Zbogom, Simon. - Bok, Ninni.
Mama, zašto baka nikad ne dolazi ovamo?
Ne znam.
- Bok. - Bok, Ivar.
Ali oni su braća i sestre.
Dobro, vidiš onaj kamen tamo? Pokušaj pogoditi. Jedan...
Ne znam mogu li.
Ne, samo probaj.
Opet izgledaš tako.
Kako?
Kao da želiš razgovarati o nečemu dosadnom.
A ti ne želiš?
Hej, kompa...
Pokušaj ne brinuti za ono što ti drugi govore.
Ignoriraj ih i pravi se da ne postoje.
I...
Pokušaj se ne ljutiti toliko.
Mogu li ići kod tebe u školu? Da možemo biti zajedno?
To bi bilo stvarno lijepo.
Ali to nije moguće.
Znam. Idemo dalje.
Da.
U redu.
Tempo, dobar.
Laku noć.
Kao da...
Kao da sve ovisi o meni.
Ja vodim sve stvari i brinem o svemu
i ja rješavam sve probleme.
Razgovarali smo i složili smo se
da se to mora promijeniti, ali...
Pa, Veronika je...
Kao da se ništa ne događa.
Veronika mi je rekla da ste imali sastanak u školi,
vezano za Simona i da razmatrate evaluaciju ADHD-a.
- Je li to točno? - Da to razmatramo?
Jedva da smo imali priliku razgovarati o tome.
Ali iz škole žele da to napravimo.
A tko bolje poznaje Simona? Oni ili mi?
Simon...
On se bori.
I mora se osjećati sigurno.
Treba mu malo pažnje.
Osjećate li da ne dobiva pažnju koja mu je potrebna u školi?
Ja...
Ne mislim da se radi samo o školi.
Ali treba osjećati da ga se i doma vidi i čuje.
Ja to trebam, a i djeca.
Moraš biti tamo.
Mislim to, ne možeš samo...
Ako ne...
Ako se nešto ne promijeni, ne znam...
Moram...
Ne može biti kao prošli put.
Sigge?
Sranje!
Sigge!
Sigge, dođi ovamo.
Dođi ovamo, Sigge.
Kvragu.
Dođi ovamo.
Stani!
Sigge!
Sigge.
Što radiš?
Sigge.
Evo malo juhe, za snagu.
Držite ljude izvan ograđenog područja, u cijelosti.
Bok.
Veronika, zar ne?
- Da. - Sve je u redu?
Ja sam Nassir Hakim.
- Bok. - Bok, sreli smo se neki dan.
Dakle, vaš pas je pronašao tijelo, je li tako?
Da.
Šetate li često ovdje?
Da.
Imamo li što novo?
Da, čini se da je tijelo uredno pokopano.
To implicira da je počinitelj poznavao žrtvu
i da je to bio netko do koga mu je stalo.
On? Vjerojatnije je da je muško, zar ne?
Može biti.
Ali to još ne znamo.
Pokušat ćemo pronaći još nešto, prije nego što ga profiliramo.
U redu.
Nisam znala da si doma.
Nisam ni ja da si ti.
Idem na trening plivanja.
U redu, čekaj, ja ću te odvesti.
- Doći ću po tebe poslije. - U redu, bok.
Zaboravila si naočale.
- Bok. - Bok.
Hvala.
Mama?
Kojeg vraga radiš ovdje?
Bok.
Želim gledati svoju omiljenu djevojku kako vježba.
- Klinika Nova. - Trebam vidjeti dr. Larsa.
Imate li termin?
Veronika je.
Dr. Björklund nema slobodnih termina.
Moram razgovarati s njim sada.
Halo?
Pričekajte.
NOVOSTI O TIJELU BUDI U POSTAJI U 14.00
Zašto pilule ne djeluju?
- Veronika... - One koje ste propisali,
je li to obični Sobril?
Zakaži termin pa ćemo razgovarati.
- Imam druge pacijente. - Možete li odgovoriti?
- Isto je kao i uvijek. - Ali ne djeluju.
Kako misliš?
Može li potres mozga izazvati halucinacije?
Može se dogoditi, ali je iznimno rijetko.
Sobril je namijenjen da spriječi psihotične epizode.
Dobro. Onda mi propišite još.
U redu, javit ću.
Bok, Veronika.
Bok.
Kako si?
Trebam...
Posmrtni ostaci pripadaju ženi, djevojci.
Između 14 i 20 godina. Visoka 168 cm.
Vrlo vjerojatno je umrla od davljenja,
našli smo prijelome na hioidnoj kosti.
Tijelo je bilo pokopano najmanje četiri godine.
Vjerojatno i duže.
Nitko tko odgovara ovom opisu nije prijavljen kao nestao.
Postoji li nešto što ukazuje da se ubojstvo dogodilo negdje drugdje?
- Nassir? - Ne, to još ne znamo.
S druge strane, osoba koja ju je pokopala učinila je to pažljivo.
Bila je umotana u deku, a ruke su joj bile prekrižene na trbuhu,
što ukazuje da je to netko morao učiniti.
I bila je pokopana, a ne bačena tamo.
Što znači da je poznavala počinitelja.
Ovo su dijelovi čeljusne kosti koje imamo.
Sada pregledavamo zubne kartone u tom području
i šaljemo komadiće kosti tehničarima na analizu.
Da vidimo što će pokazati.
Potvrdili smo da smo pronašli tijelo u šumi, ali ništa više.
I više od toga ni mi ni vi nećemo reći, jasno?
- Da. - Dobro.
Veronika, ti idi kući i odmori se ako treba, u redu?
Kakav jebeni psihopat.
Rasmus, trebam tu kopiju prije ručka.
Dobro.
- Mogu to i ja riješiti. - Ne, Rasmus bi to trebao riješiti.
U redu.
Mogao bi biti i berač bobica, zar ne? Super jednostavno.
Dođe u Švedsku, bere bobice, dosadi mu žena,
ubije je, zakopa je i onda se vrati
u Poljsku ili Rumunjsku ili odakle god dolaze.
I svima govori da je ostala.
Mogu li razgovarati s nekim od nadređenih?
- Nemaš mi pravo govoriti... - Ne diraj me!
Ne, ali moraš otići.
Kao što rekoh, ne mogu ti ništa reći.
Koliko teško može biti? Našli ste nekoga u šumi, zar ne?
- Trebaš li pomoć ovdje, Sofia? - U redu je.
Objasnila sam Loveu da mu sad ne možemo pomoći.
Ne želim pomoć, želim da me netko sasluša.
- Dođi sa mnom. - Samo kažem,
možda ste pronašli Hannu u šumi, ali nitko me ne sluša.
Bila mi je najbolja prijateljica, nismo se čuli pet godina.
S koliko godina je nestala?
Imala je 16 godina.
Nassir, mislim da trebaš preuzeti.
U redu.
Pođi za mnom.
Imao sam najbolju prijateljicu. Ili još imam, ne znam. Hanna Hagman.
Htjeli smo ići u Stockholm, ali onda je nestala i...
Kad sam čuo da ste pronašli djevojku u šumi,
pomislio sam da bi to mogla biti ona.
Od koga si to čuo?
Svi pričaju o tome.
U redu.
Pretpostavimo da je tako, pronašli smo ženu.
Ali Hanna Hagman nije prijavljena kao nestala.
To ne znači da nije ona.
Zar ne?
Ne.
Razumijem da ste zabrinuti. Vrlo razumljivo...
Imam sliku. Pričekajte.
Evo, ovo je Hanna.
Htjeli smo pobjeći u Stockholm.
Htjela je ostaviti sve iza sebe. Početi ispočetka.
Moramo otići odavde.
Da.
Otići u Stockholm i napustiti ovu rupčagu.
Plašila se.
- Čega? - Njega.
Ne udara te, zar ne?
Što? Tko?
Znaš na koga mislim.
- Što govoriš? Na koga misliš? - Alex.
Pritom joj je nešto dao.
Nadu, status... Dečko poput Alexa, hokejaš, popularan...
Misliš na Alexandera Östberga?
Da, tako je.
Tko je to?
Naš poznati hokejaš.
U redu. Dakle, ti i Hanna ste odlučili zajedno otići u Stockholm.
Samo tako?
Poznavali ste nekog u Stockholmu?
Ne. Mislili smo da će se sve riješiti kad stignemo tamo.
Što se onda dogodilo?
Nisam se držao toga.
Trebali smo se naći na autobusnoj postaji, ali ja nisam došao.
U redu, je li ona došla?
Uvijek sam mislio da jeste, ali sada nisam siguran.
Nije ti bilo čudno što se nije javila nakon odlaska u Stockholm?
Ne znam... Mislio sam da je ljuta.
Da joj nije stalo.
Kojeg je datuma otišla?
15. listopada 2017.
Oprosti, što si rekao?
15. listopada 2017.
Trebam... Samo ću...
U redu.
Gledajte, ja nemam iste informacije o ovome.
Vidjet ćemo ako pokaže još nešto.
- Pogledaj ovo. - Evo, pogledaj ovo.
ZAVOD ZA SUDSKU MEDICINU 16. LISTOPADA 2017.
Jesi li dobro, Veronika?
Što?
Nisi li trebala ići doma, odmarati?
Ne, dobro sam.
Idi doma.