Veronika er aldri til stede.
Hun har begynt å få mareritt.
Og jeg vil bare ikke at det samme skal skje igjen.
Sa de hvor lenge de vil holde henne her?
- Muligens til mandag. - Hva?
Det er helt normalt.
Mamma?
Hei.
Skal du gå nå?
Jeg ville bare si ha det.
Ja.
Vi ses senere.
Simon.
Husk hva vi snakket om. Vi skal la mamma hvile litt.
Hvor er Liv?
Hun venter i bilen.
- Ha det. - Ha det.
OSKAR LIDMAN, 9 ÅR GAMMEL DRUKNET I BEKKEN
Hva gjør du?
Jeg skal bare hente deoen min.
Skal dere på Philips fest?
Jeg vet ikke, jeg tror det.
Det kommer an på hvem som kommer.
Skal vi gå til kafeteriaen?
Ja visst.
Hva faen holder du på med?
Ekle, lille gutt, står der og tisser på seg.
Hva? Hva? Hva?
Ekkelt! I skoen også!
Så ekkelt, han står der og pisser. Hva?
Hva er det du gjør?
Hold opp! Hva driver dere på med?
- Dere blir med meg med en gang! - Det var han som begynte!
Når vi driver med akkorder, så har vi da grunntonene.
Så har vi pluss fire og pluss tre. Da har vi dur.
Og pluss tre og pluss fire, da har vi moll.
Hvis vi sier at grunntonen er D,
så teller vi opp fra D, Es, E, F...
Jeg må ta denne.
Bare prøv dere fram så lenge. Jeg er straks tilbake.
Hei, det er Tomas.
Har du sett Klas?
Ja, jeg tror han er på bevisrommet og henter noe.
Klas?
Kan jeg spørre deg om noe?
Ja visst, spør i vei.
Jeg trodde at du hadde fri i dag.
Husker du nøyaktig hva som skjedde med Oskar Lidman?
Jeg var sykmeldt da du etterforsket saken.
Ja, det gjør jeg.
Forferdelig tragisk, gutten var virkelig uheldig.
Han var på vei til en venn,
og gikk samme vei, via broen, som han gikk så å si hver dag.
Han skled og falt uti.
Som du vet, er strømmen sterk. Han var sjanseløs.
Vet man hvordan han falt i?
Det er umulig å si.
Ni år gamle gutter er ikke verdens smarteste.
Hvem vet hva han drev med?
Det spiller ingen rolle lenger.
Det var uansett forferdelig.
TOMAS TAPT ANROP
Hei, jeg beklager.
Hei.
Fint at du kunne komme, Veronika.
Vi hørte om ulykken din. Håper du ikke er altfor dårlig.
Nei, bare litt sliten.
Ja, vi har nettopp gått gjennom det som skjedde i dag.
Vi forstår at det kan føles ubehagelig
og låse toalettdøren, og at det var derfor det skjedde. Men...
Jeg tror vi har en løsning. Ikke sant, Simon?
Så hva skal du gjøre neste gang du trenger å gå på do?
Jeg ber en venn om å holde vakt.
Nettopp, lett som en plett.
Jeg vet bare ikke hvem jeg skal spørre.
Du har vel noen?
Det finnes sikkert en lærer eller noe?
De har kanskje ikke...
De har helt sikkert en voksen som kan vokte døren
når du må på toalettet. Ikke sant?
Simon, jeg tror at vi er ferdige for i dag.
Dan og jeg vil gjerne snakke med mamma og pappa alene et øyeblikk.
Kanskje du kan vente utenfor?
Dette går ikke lenger.
Dette er bare en eskalering av alle hendelsene som involverer Simon.
Og når det gjelder vold, har vi nulltoleranse på denne skolen.
Vi vil gjerne foreslå en utredning.
- En utredningring for... - ADHD.
Hvis det er slik at Simon har en diagnose,
får vi tilgang til ekstra ressurser, som vil hjelpe Simon veldig.
Bare fordi han er impulsiv, vil ikke det si at han har ADHD.
Jeg forstår at det er mye å ta inn over seg,
men etter min vurdering så har han det.
Det meste av Simons atferd samsvarer med kriteriene.
Jeg er også lærer. Jeg kan også diagnosene her.
Jeg synes ikke at han oppfyller kriteriene.
Jeg tror ikke vi kommer så mye lenger i dag.
Jeg foreslår at dere tar med dette hjem og fordøyer informasjonen.
Hopp inn.
Det blir for enkelt.
Sett en diagnose, så han får medisiner og blir som alle andre,
så blir alt bra, liksom?
Jeg synes det er bra at de gjør en utredning.
Da kan han jo få hjelp.
Hvor faen var du?
Ok, vi vil se en god start. Gjør dere klare.
Klar.
Kom igjen nå.
Ja! Hodet!
Fin sving, bra.
Det er bra. Hold hodet på plass.
Bra, Liv.
Jeg har sagt det hver gang.
Du er så vanvittig rask.
Det er et godt forsprang, det skal du vite.
Gøy at du gjør det så bra på stafettlaget.
- Takk. - Du er den yngste, ikke sant?
Ja, jeg og Tindra.
Og likevel er du nesten raskere enn Agnes.
Ok, hør etter.
Dere kan ikke begynne for tidlig.
Jeg så flere av dere gjøre det.
Reaksjonstiden er avgjørende de første 15 meterne,
men jeg ser altfor mange tjuvstarter.
Hei, du! Kutt ut.
Jack, kan du hjelpe meg med linene?
Ja visst, trener.
Ups.
Takk for i dag.
Liv...
Bra jobbet, men jeg vet at du kan gjøre det bedre enn dette.
Du... Du kan gå hele veien.
Du må bare holde fokus.
Ok.
Det er bra.
Hallo? Vi er her.
Simon, min Simon!
Hei på deg. Jeg tar den.
Og jeg har brettet her.
Er alt i orden, Ninni?
- Ja, takk. - Hvorfor kan du ikke bo hos oss?
Ninni har et flott sted her, Simon.
Veronika, du ser sliten ut.
- Har det skjedd noe? - Ja, hun slo hodet.
Kjære vene.
Moren din likte godt å spille sjakk da hun var på din alder.
Veronika, du ser sliten ut.
Har det skjedd noe?
Nei, Ninni, alt er i orden.
Hvordan går det forresten med Ann-Charlotte og Bengt?
Mamma har det bra, men pappa døde for lenge siden.
Men jeg snakket nettopp med ham...
Det er Simon og jeg som skal dra. Du bor jo her.
Ja...
Vi ses i morgen.
- Ha det, Simon. - Ha det, Ninni.
Mamma, hvorfor kommer aldri bestemor hit?
Jeg vet faktisk ikke.
- Hei. - Hei, Ivar.
Men de er jo søsken.
Ser du steinen der borte? Prøv å treffe den. Én...
Jeg vet ikke om jeg kan det.
Nei, men bare prøv.
Du ser sånn ut igjen.
Hvordan da?
Som om du vil snakke om kjedelige ting.
Og det vil ikke du?
Du, kompis...
Prøv å ikke bry deg om hva andre sier.
Bare ignorer dem og lat som at de ikke eksisterer.
- Mhm. - Og så...
- Prøv å ikke bli så sint. - Mhm.
Kan jeg ikke gå på skolen din? Så vi kan være sammen.
Det hadde vært veldig fint.
Men... det går ikke.
Ja, jeg vet det. Vi fortsetter.
Ja.
Ok.
Tempo, bra.
God natt.
Det...
Det er som om alt er opp til meg.
Det er jeg som tar initiativet til å få alt det praktisk gjort,
og alle problemene der hjemme.
Vi har pratet om det mange ganger.
Og har blitt enige om at ting må forbedres eller forandres, men...
Veronika, hun...
Det er som om ingenting skjer.
Veronika fortalte meg at dere hadde et møte med skolen, om Simon.
Og at dere vurderer å gjennomføre en ADHD-utredning.
- Har jeg forstått det riktig? - At vi overveier det?
Vi har knapt rukket å diskutere det.
Men skolen vil at vi skal gjøre det.
Og hvem kjenner Simon best? Er det skolen, eller er det oss?
Simon, han... Han har det ikke så lett.
Og han har behov for å føle seg trygg.
Han trenger litt oppmerksomhet.
Og føler du at han ikke får den oppmerksomheten på skolen?
Jeg tror ikke det kun har med skolen å gjøre.
Men han har behov for å føle seg hørt og sett, også hjemme.
Jeg har behov for det, og barna har behov for det.
Du må melde deg på.
Du kan ikke bare...
Hvis ikke du...
Hvis ikke det skjer noe, vet jeg faen hva...
Jeg må...
Det kan ikke bli som sist.
Sigge?
Faen!
Sigge!
Sigge, kom!
Kom da, Sigge.
Faen...
Kom, da.
Stopp!
Sigge!
Hva gjør du?
Sigge!
Sigge...
Her er litt buljong, for å holde styrken oppe.
Hold folk utenfor det avsperrede området, hele veien rundt.
Hei.
Veronika, ikke sant?
- Ja. - Er alt i orden?
Jeg heter Nassir Hakim.
Å, hei.
Hei, vi møttes her om dagen.
Det var din hund som fant liket, stemmer det?
Mhm.
Går du ofte her?
Ja.
Har vi noe nytt?
Ja, liket ser ut til å være pent begravet.
Det betyr at gjerningsmannen kjente offeret.
Det var noen hen brydde seg om.
"Hen"? Det er mer sannsynlig at det er en han, ikke sant?
Kanskje.
Men det vet vi ikke ennå.
Vi får se hva vi finner før vi lager en profil på gjerningsmannen.
Ok.
Visste ikke at du var hjemme.
Samme her.
Jeg skal på svømmetrening nå.
Ok. Vent, jeg kjører deg.
- Jeg henter deg etterpå, da? - Ja, ha det.
Du glemte brillene dine.
- Hei. - Hei.
Takk.
Mamma?
Hva faen gjør du her?
"Hei, pappa", kan du si.
Jeg ville se favorittjenta mi trene.
- Novaklinikken. - Jeg skal treffe dr. Lars.
Har du en avtale?
Det er Veronika.
Dr. Björklund har ingen ledige timer.
Jeg må snakke med ham nå.
Hallo?
Vent der.
NYHETER OM LIKET. VÆR PÅ STASJONEN KL. 14.00
Hvorfor funker ikke tablettene?
- Veronika... - Var det vanlig Sobril du foreskrev?
Sett opp en time. Jeg har andre pasienter nå.
Kan du svare på spørsmålet?
- Det er det samme. - Men de virker ikke.
Hva mener du?
Kan en hjernerystelse gi deg hallusinasjoner?
Det kan skje, men det er svært sjelden.
Det er Sobril du får,
som er ment å forhindre flere psykotiske hendelser.
Ok, bra. Da vil jeg at du skal skrive ut mer.
Ok, jeg melder fra.
Hei, Veronika.
Hei.
Hvordan går det?
Jeg må...
Levningene tilhører en ung kvinne.
14-20 år gammel. 168 cm høy.
Hun døde sannsynligvis av kvelning.
Man har funnet brudd på tungebeinet.
Liket har vært begravet i minst fire år.
Sannsynligvis mer.
Ingen som samsvarer med beskrivelsen er meldt savnet.
Er det noe som tyder på at det ikke var drapsstedet?
- Nassir? - Nei.
Det vet vi ikke ennå.
Men personen som begravde henne gjorde det med omhu.
Hun var pakket inn i et teppe, og armene lå i kors over magen
på en måte som må ha blitt arrangert.
Og hun ble begravet, og ikke bare dumpet der.
Som tyder på at hun kjente gjerningsmannen.
Dette er de bitene vi har av kjevebeinet.
Så nå ser vi på tannlegejournaler i området
og sender inn beinbiter til teknikerne for analyse.
Og ser hva det gir oss.
Vi har bekreftet at det er funnet et lik, men ikke noe mer.
Verken vi eller dere vil si mer enn det, forstått?
- Ja. - Bra.
Og Veronika, dra hjem og hvil deg hvis du trenger det.
For en jævla psykopat.
Rasmus, jeg trenger kopien før lunsj.
Ja.
- Ellers kan jeg fikse det. - Nei, Rasmus bør ordne det.
Ja vel.
Det kan like gjerne være en bærplukker. Superenkelt.
De kommer til Sverige og plukker bær. Han blir lei av kona.
Dreper henne, begraver henne, og så drar han tilbake
til Polen, Romania eller hvor faen de kommer fra.
Og forteller alle at hun ble igjen.
Kan jeg ikke bare snakke med den ansvarlige,
slik at de kan være der i stedet?
Du har ingen rett til å fortelle meg... Ikke rør meg!
Nei, men du må dra.
Som jeg sa, så kan jeg ikke si noe.
Hvor vanskelig kan det være? Dere fant jo noen i skogen?
- Trenger du hjelp, Sofia? - Det går bra.
Jeg har fortalt Love at vi ikke kan hjelpe ham nå.
Jeg vil ikke ha hjelp, bare at noen lytter.
- Bli med meg. - Jeg sier bare
at det kan være Hanna dere har funnet, men dere hører ikke etter.
Hun var min beste venn. Jeg har ikke hørt noe fra henne på fem år.
- Hvor gammel var hun da? - Hun var 16.
Nassir, jeg tror kanskje at du vil ta dette.
Ok.
Bli med meg.
Jeg hadde en bestevenn. Eller har... Hanna Hagman.
Vi skulle dra til Stockholm, men så forsvant hun, og...
Da jeg hørte om funnet i skogen, tenkte jeg at det kunne være henne.
Hvem har du hørt det fra?
Alle snakker om det.
Ok.
Si at du har rett. Vi har funnet et kvinnelik.
Men det er ingen Hanna Hagman som er meldt savnet.
Det betyr ikke at det ikke kan være henne.
Eller hva?
Nei.
Jeg forstår at du er bekymret. Det er ikke rart...
Jeg har et bilde. Vent litt.
Her. Det er Hanna.
Vi hadde tenkt å rømme til Stockholm.
Hun ønsket å legge alt bak seg. Begynne på nytt.
Vi må komme oss bort herfra.
Virkelig.
Dra til Stockholm og legg dette hølet bak oss.
Og hun var redd.
- For hva? - For ham.
Han slår deg vel ikke?
Hva? Hvem da?
Du vet hvem jeg mener.
Hva snakker du om? Hvem mener du?
Alex.
Samtidig så ga han henne noe.
Håp, kanskje. Status. En som Alex. Ishockeyspiller, populær...
Er det Alexander Östberg du snakker om?
Ja, det stemmer.
Hvem er det?
Han er vår hockeystjerne.
Ok. Så du og Hanna bestemte dere å dra til Stockholm sammen.
- Sånn uten videre? - Mhm.
Kjenner dere noen i Stockholm?
Nei. Vi tenkte at det ville ordne seg når vi kom dit.
Så hva skjedde?
Eh...
Jeg... Jeg stakk av.
Vi skulle møtes på busstasjonen, men jeg dro aldri dit.
Ok, gjorde hun det?
Det har jeg alltid trodd, men nå er jeg ikke sikker.
Du syntes ikke det var rart at hun aldri tok kontakt fra Stockholm?
Jeg vet ikke... Jeg trodde vel at hun var sint.
At hun ikke brydde seg om meg.
Hvilken dato dro hun?
15. oktober 2017.
Unnskyld, hva sa du?
15. oktober 2017.
Jeg... Jeg skal bare...
Ok.
Jeg har ikke samme informasjon om dette...
Vi får se om det står noe litt lenger bak.
- Se på dette. - Skal vi se.
16. OKTOBER 2017 RETTSMEDISINSK INSTITUTT
Går det bra, Veronika?
Hva?
Bør du ikke dra hjem og hvile?
Nei, det går bra.
Gå hjem.
Tekst: Sunniva S. Olsen plint.com