Veronika je nekako odsutna.
Ima noćne more.
Samo ne želim da se ponovi ista stvar.
Jesu li rekli koliko će je zadržati?
- Možda do ponedeljka. - Šta?
To je normalno.
Mama?
Zdravo.
Ideš?
Samo sam hteo da se pozdravim.
Vidimo se kasnije.
Simone.
Pustićemo mamu da se odmori.
Gde je Liv?
Čeka u kolima.
- Zdravo. - Zdravo.
OSKAR LIDMAN STAR DEVET GODINA UDAVIO SE U POTOKU
16. OKTOBAR 2017.
Šta radiš?
Samo uzimam dezodorans.
Idete na Filipovu žurku?
Ne znam, valjda.
Zavisi ko dolazi.
Hoćemo li u kafeteriju?
Aha.
Šta to, dođavola, radiš?
Odvratni klinac, upišao se.
Odvratno! Pune su mu cipele!
Kako si grozan tako upišan!
Šta radiš?
Dosta! Šta vam je?
- Sa mnom, odmah! - On je počeo! Nije bilo...
Radili smo sa akordima, postoje osnovne note,
plus četiri i plus tri, i to je dur.
Plus tri i plus četiri čini mol.
Dakle, ako je osnovna nota D...
Prebrojaćemo, D, Es, E, F...
Moram da se javim.
Probajte malo sami, odmah se vraćam.
Zdravo, Tomas je.
Jesi li videla Klasa?
Mislim da je u sobi za dokaze, uzima nešto.
Klas?
Mogu li nešto da te pitam?
Naravno.
Mislio sam da imaš slobodan dan.
Da li se sećaš šta se tačno dogodilo Oskaru Lidmanu?
Bila sam bolesna kad ste istraživali slučaj.
Da.
Strašno tragično, dečak zaista nije imao sreće.
Vraćao se od prijatelja
preko mosta na reci,
putem kojim je išao svakog dana.
Okliznuo se i upao u reku.
Kao što znate, ispod mosta je jaka struja, nije imao šanse.
Da li se zna kako je upao?
Ne.
Devetogodišnji dečaci nisu baš promišljeni,
ko zna šta je naumio.
To zaista više nije bitno.
Svejedno je užasno.
TOMAS PROPUŠTEN POZIV
Zdravo, žao mi je.
Ćao.
Super što ste došli, Veronika.
Čuli smo za vašu nesreću, nadamo se da ste dobro.
Samo sam malo umorna.
Baš smo razgovarali o onome što se desilo danas.
Razumemo da zaključavanje toaleta
nije srećno rešenje i zato se to desilo. Ali...
Mislim da sad imamo bolje rešenje. Zar ne, Simone?
Dakle, šta ćeš uraditi idući put kada budeš morao u toalet?
Zamoliću prijatelja da čuva stražu.
Tačno, baš tako.
Samo ne znam koga da pitam.
Imaš valjda nekoga.
Zar tamo nije učitelj ili tako nešto?
Verovatno nemaju...
Siguran sam da ovde postoji odrasla osoba koja može
da čuva vrata kad treba da odeš u toalet. Je l' da?
Simone, završili smo.
Dan i ja bismo želeli da malo popričamo sa mamom i tatom nasamo.
Da li bi mogao da sačekaš napolju?
Ovako više ne ide.
Ono što se dogodilo danas je samo eskalacija
svih incidenata u koje je Simon umešan.
Što se tiče nasilja, u ovoj školi imamo nultu toleranciju.
Želeli bismo da predložimo procenu.
- Procenu za... - Poremećaj pažnje.
Ako je to slučaj, da Simon ima dijagnozu,
dobićemo pristup dodatnim resursima i podršci
što bi bilo veoma dobro za Simona.
Samo zato što je impulsivan, mislite da ima poremećaj pažnje?
Razumem da je to mnogo da se prihvati,
ali moja procena je da on to ima.
Većina Simonovih postupaka odgovara kriterijumima.
I ja sam nastavnik, znam šta je dijagnoza.
Mislim da ne ispunjava te kriterijume.
Pretpostavljam da danas nećemo mnogo da postignemo.
Predlažem da o ovome razmislite kod kuće i da pustite da se informacije slegnu.
Uđi.
Previše je lako.
Dajte mu dijagnozu i neka uzima lekove,
onda će biti kao svi i stvar je rešena?
Mislim da je dobro da urade procenu.
Onda može da dobije pomoć.
Sa koje si ti planete?
U redu, da vidimo dobar start. Spremite se.
Priprema.
Sad!
Da! Glava.
Lepo okretanje, super.
Dobro je, drži glavu u tom položaju.
Dobro, Liv.
Ne, to sam ti rekao svaki put.
Ludački si brz.
Start je bio odličan.
Odlična si u štafeti.
- Hvala. - Ti si najmlađa, zar ne?
Da, ja i Tindra.
A ipak si skoro brža od Agnes.
U redu, slušajte.
Ne možete da krenete pre znaka.
Video sam nekoliko vas kako to radi.
Vreme reagovanja je ključno u prvih 15 metara,
ali ima previše nedozvoljenih startova.
Hej! Prekinite.
Jak, hoćeš li da mi pomogneš sa linijama?
Naravno, treneru.
Super ste bili danas.
Liv...
Bila si dobra, ali znam da možeš bolje od ovoga.
Slušaj...
Mogla bi da budeš najbolja.
Samo treba da ostaneš fokusirana.
Dobro.
U redu.
Zdravo! Stigli smo.
Simone, moj Simone!
Ćao. Ja ću uzeti ovo.
Evo table.
Jesi li dobro, Nini?
Jesam, hvala.
Zašto ne možeš da živiš sa nama?
Nini je super ovde, Simone.
Veronika, izgledaš umorno.
- Nešto se dogodilo? - Da, udarila je glavom.
O, Bože.
Tvoja majka je zaista volela da igra šah kada je bila tvojih godina.
Veronika, izgledaš umorno.
Nešto se dogodilo?
Ne, Nini, sve je u redu.
Kako su An-Šarlot i Bent?
Mama je dobro, ali tata je odavno umro, to znaš.
Ali baš sam razgovarala sa njim...
Znaš, Simon i ja odlazimo, ti živiš ovde.
Da...
Vidimo se sutra.
- Ćao, Simone. - Zdravo, Nini.
Mama, zašto baka nikad ne dolazi ovamo?
Stvarno ne znam.
- Zdravo. - Zdravo, Ivare.
Ali one su sestre.
Vidiš onaj kamen tamo? Probaj da ga pogodiš. Jedan...
Ne znam da li mogu.
Probaj slobodno.
Opet izgledaš onako.
Kako?
Kao da želiš da pričaš o dosadnim stvarima.
Ti ne želiš?
Druže...
Probaj da te jednostavno ne zanima šta drugi pričaju.
Samo ih ignoriši i pretvaraj se da ne postoje.
I...
Pokušaj da se ne razbesniš.
Zašto ne mogu da idem u tvoju školu? Da možemo da budemo zajedno.
To bi stvarno bilo lepo.
Ali... Nije moguće.
Znam. Da nastavimo.
Da.
Dobro.
Tempo, super.
Laku noć.
Kao...
Kao da je sve na meni.
Rešavam sve praktične stvari
i sve probleme kod kuće.
Mnogo puta smo pričali o tome i složili smo se
da stvari moraju da se poprave, promene, ali...
Veronika je...
Kao da se ništa ne dešava.
Veronika mi je rekla da ste imali sastanak u školi u vezi sa Simonom
i da razmišljate da ide na procenu poremećaja pažnje.
- Da li sam dobro razumela? - Da to razmatramo?
Jedva da smo imali priliku da o tome razgovaramo.
Ali škola želi da to uradimo.
A ko bolje poznaje Simona? Škola ili mi?
Simon, on... On se bori.
I treba mu sigurnost.
Treba mu malo pažnje.
I vi mislite da u školi ne dobija pažnju koja mu je potrebna?
Ne mislim da je reč samo o školi.
On mora da oseća da ga čuju i vide, i kod kuće.
To je potrebno i meni i deci.
Moraš da budeš prisutna.
Mislim, ne možeš samo...
Ako ne...
Ako se nešto ne desi, ne znam...
Moram da...
Ne može da bude kao prošli put.
Sige?
Sranje!
Sige!
Sige, dođi ovamo.
Dođi, Sige.
Dođavola...
Dođi ovamo.
Stani!
Sige!
Sige.
Šta to radiš?
Sige.
Evo malo supice da te ojača.
Držite ljude dalje od zatvorenog područja, skroz okolo.
Zdravo.
Veronika?
- Da. - Sve je u redu?
Ja sam Nasir Hakim.
- Zdravo. - Zdravo, sreli smo se pre neki dan.
Vaš pas je pronašao telo?
Često šetate ovde?
Da.
Imamo li nešto novo?
Izgleda da je telo pažljivo zakopano.
Što implicira da su izvršioci poznavali žrtvu
i da im je verovatno bilo stalo.
Njima? Mislio sam da je ovo uradio pojedinac, zar ne?
Možda.
Još to ne znamo.
Videćemo šta ćemo još naći pre nego što napravimo profil počinioca.
U redu.
Nisam znala da si ovde.
Nisam ni ja znala da si ti.
Idem na trening.
Odvešću te.
- Da dođem po tebe? - Da, ćao.
Zaboravila si naočare.
- Zdravo. - Zdravo.
Hvala.
Mama?
Šta ćeš ti ovde?
Mogla bi da kažeš: Ćao tata.
Hteo sam da gledam kako moja devojčica trenira.
- Klinika Nova. - Treba mi dr Lars.
Imate zakazano?
Veronika je.
Dr Bjorklund nema slobodne termine.
Moram odmah da popričam s njim.
Halo?
Sačekajte.
VESTI O TELU. BUDI U STANICI U 14 ČASOVA.
Zašto pilule ne deluju?
- Veronika... - Ono što ste zadnje prepisali,
da li je to normalan sobril?
Zakažite termin i razgovaraćemo.
- Imam i druge pacijente. - Možete li da mi odgovorite?
- Iste su kao i uvek. - Ali ne deluju.
Na šta mislite?
Može li potres mozga da izazove halucinacije?
Dešava se, ali izuzetno retko.
Sobril koji dobijate ima cilj
da spreči više ovih psihotičnih događaja.
U redu. Onda želim da mi prepišete veću dozu.
Javiću vam se.
Zdravo, Veronika.
Zdravo.
Kako si?
Moram da...
Ostaci pripadaju mladoj ženi.
14-20 godina. Visoka 168 santimetara.
Najverovatnije je umrla od davljenja,
našli smo prelome na podjezičnoj kosti.
Telo je zakopano najmanje četiri godine.
Verovatno i više.
Nije prijavljen nestanak nikog ko odgovara ovom opisu.
Postoji li nešto što ukazuje
da se ubistvo desilo negde drugde?
Nasire?
Ne. To još ne znamo.
Osoba koja ju je sahranila uradila je to pažljivo.
Bila je umotana u ćebe,
a ruke su joj bile prekrštene na stomaku,
kao kod uobičajenih sahrana.
Bila je, znači, sahranjena, a ne samo bačena tamo.
Što ukazuje da je poznavala počinioca.
Ovo su delovi kosti vilice koje imamo.
Pregledamo zubne kartone u tom području
i poslali smo delove kosti tehničarima na analizu.
Čekamo rezultate.
Potvrdili smo da smo pronašli telo
u šumi, ništa više od toga.
Ništa više od toga nećemo reći ni mi ni vi, u redu?
- Da. - Dobro.
Veronika, ti idi kući i odmori se, u redu?
Kakav jebeni psihopata.
Rasmuse, treba mi kopija pre ručka.
Da...
- Mogu ja to da sredim. - Ne, neka Rasmus to uradi.
Dobro.
Mogao bi da bude i neki berač bobica, zar ne? Neko bezveze.
Par dođe u Švedsku, bere bobice, žena se razboli,
muž je ubije, zakopa je i vrati se
u Poljsku ili Rumuniju ili odakle god da su došli.
I svima kaže da je ostala ovde.
Mogu li samo da razgovaram sa nekim iz istrage,
možda poznajem ubijenu ženu?
Nemate pravo da mi kažete... Ne dodirujte me!
Neću, ali morate da odete.
Kao što sam rekla, ne mogu vam ništa reći.
Koliko teško može da bude? Našli ste nekoga u šumi, zar ne?
- Treba li ti pomoć, Sofija? - U redu je.
Objasnila sam Loveu, sada ne možemo da mu pomognemo.
Ne želim pomoć, želim da me neko sasluša.
- Pođi sa mnom. - Samo kažem
da ste možda našli Hanu u šumi, ali me ne slušate.
Bila mi je najbolja drugarica, nisam se čuo sa njom pet godina.
Koliko je imala godina kada je nestala?
Šesnaest.
Nasire, trebalo bi da čuješ ovo.
Dobro.
Pođi sa mnom.
Imao sam najbolju drugaricu. Ili imam, ne znam, Hanu Hagman.
Hteli smo da idemo u Stokholm, ali onda je ona nestala i...
Kad sam čuo da ste našli devojku zakopanu u šumi,
pomislio sam da je to ona.
Od koga si čuo?
Svi pričaju o tome.
U redu.
Recimo da si u pravu, našli smo ženski leš.
Ali nijedna Hana Hagman nije prijavljena kao nestala.
To ne znači da nije ona.
Je l' tako?
Ne.
Razumem da si zabrinut. To je razumljivo...
Imam sliku. Sačekajte.
Evo. To je Hana.
Hteli smo da pobegnemo u Stokholm.
Htela je da ostavi sve iza sebe. Da počne iznova.
Moramo da odemo odavde.
Da znaš.
Odemo u Stokholm i ostavimo ovu rupu iza nas.
I bila je uplašena.
- Od koga? - Od njega.
Ne tuče te, zar ne?
Šta? Ko?
Znaš na koga mislim.
O čemu pričaš? Na koga misliš?
Aleks.
U to vreme joj je pružio nešto.
Možda nadu. Status. Momak kao Aleks, igra hokej, popularan...
Mislite na Aleksandra Osberga?
Da.
Ko je to?
Naša hokejaška zvezda.
Dakle, ti i Hana ste odlučili da idete zajedno u Stokholm.
Odjednom?
Da li ste poznavali nekoga u Stokholmu?
Ne. Mislili smo da će se sve srediti samo od sebe kada stignemo tamo.
I, šta se desilo?
Ja... Odustao sam.
Trebalo je da se nađemo na autobuskoj stanici, ali nisam otišao.
Da li je ona otišla?
To sam oduvek mislio, ali sada više nisam siguran.
Nije ti se činilo čudno
što te nije zvala posle odlaska u Stokholm?
Ne znam... Valjda sam mislio da je ljuta.
Da je boli uvo za mene.
Kog datuma je otišla?
15. oktobra 2017. godine.
Izvini, šta si rekao?
15. oktobra 2017. godine.
Moram... Samo ću...
Dobro.
Vidiš, nemam iste informacije o ovome.
Videćemo da li će nešto biti malo dalje.
- Vidi ovo. - Evo, ovde.
15. OKTOBAR 2017. AGENCIJA ZA SUDSKU MEDICINU
Jesi li dobro, Veronika?
Šta?
Zar ne bi trebalo da odeš kući i odmoriš se?
Ne, dobro sam.
Idi kući.