Veronika är aldrig närvarande.
Hon har börjat ha mardrömmar.
Jag vill bara inte att samma sak ska hända igen.
Sa de hur länge de vill behålla henne här?
- Möjligen tills måndag. - Va?
Det är fullkomligt normalt.
Mamma?
Hej.
Ska ni åka nu?
Jag ville bara säga hej då.
Mm.
Vi ses sen.
Simon.
Vi skulle låta mamma vila lite.
Var är Liv?
Hon väntar i bilen.
- Hej då. - Hej.
Vad gör du?
Jag skulle bara hämta min deo.
Hallå, kommer ni på Philips fest, eller?
Jag vet inte, jag tror det.
Nej, alltså, det beror väl på vilka som ska komma.
Ska vi dra till matsalen?
Ja, visst.
Vad fan håller du på med?
Äckelunge, står och pissar.
Ha? Ha? Ha?
Äckligt! I skorna också!
Åh, vad äckligt. Står du och pissar? Ja? Va?
Vad är det du håller på med?
Sluta! Vad håller ni på med?
- Nu kommer ni med mig! - Det var han som började.
Det var inte... Alltså, va?
När vi håller på med ackord så har vi grundtoner,
och så har vi plus fyra och plus tre, då har vi dur.
Och plus tre och plus fyra, då har vi moll.
Det blir så här om vi säger att grundtonen är D.
Så räknar vi upp från D, Ess, E, F...
Jag måste ta det här.
Prova er fram så länge, jag är strax tillbaka.
Ja, hej. Det är Tomas.
Har du sett Klas?
Ja, jag tror att han är i beslagsrummet och hämtar nånting.
Klas?
Får jag fråga dig en sak?
Javisst, frågan är ju fri.
Jag trodde att du hade ledigt en dag.
Minns du exakt vad det var som hände med Oskar Lidman?
Jag var sjukskriven när du utredde fallet.
Jo, det gör jag.
Fruktansvärt tragiskt, grabben hade en jävla otur.
Han var på väg hem till en kompis
och gick samma väg via älvsbron som han gick praktiskt taget varje dag.
Halkade och ramlade i.
Som du vet så är det strömt där vid bron, han hade inte en chans.
Vet man hur han ramlade i?
Nej... Det är omöjligt att säga.
Nioåriga killar är väl inte de smartaste på jorden.
Vem vet vad han kan ha hittat på?
Det spelar ju ingen större roll längre, egentligen.
Hemskt var det hur som helst.
Hej. Förlåt.
Hej.
Vad bra att du kunde komma, Veronika.
Ja, vi hörde om din olycka, hoppas att du inte mår alltför dåligt.
Nej, bara lite trött.
Ja, vi har precis gått igenom det som hände idag.
Vi förstår att det kan kännas obehagligt
att låsa på toaletten och att det var därför det hände. Men...
Jag tror att vi har en lösning på det nu. Eller hur, Simon?
Så vad ska du göra nästa gång du vill gå på toaletten?
Jag ska be en kompis att vakta.
Exakt, lätt som en plätt.
Jag vet bara inte vem jag ska fråga.
Jo, men nån har du väl?
Det finns säkert en lärare eller nåt?
Ja, alltså de har ju kanske...
Det finns säkert en vuxen här som kan vakta dörren
om du behöver gå på toa. Eller hur?
Simon, jag tror att vi är färdiga här för idag.
Dan och jag skulle vilja prata med mamma och pappa ensamma nu.
Du kanske kan vänta utanför så länge?
Det här går inte längre.
Det som hände idag är bara en eskalering
av alla incidenter med Simon.
Och när det kommer till våld så har vi en nollvision här på skolan.
Vi vill föreslå en utredning.
- En utredning för... - ADHD.
Men om det är så att Simon har en diagnos,
så kan vi få extraresurser och stöd,
vilket är väldigt bra för Simon.
Bara för att han är impulsiv så tror ni att han har ADHD?
Jag förstår att det är mycket att ta in.
Men enligt min bedömning så har han det.
Det mesta i Simons beteende stämmer in i kriterierna.
Jag är också lärare. Jag vet också vad diagnosen är.
Jag tycker inte att han uppfyller de kriterierna.
Jag tror inte vi kommer så mycket längre här idag.
Jag tänker att ni tar med er det här hem och låter det smälta in lite.
Hoppa in.
Det är för enkelt.
Sätt en diagnos på honom, sätt honom på mediciner så han blir som andra,
så blir allt bra, liksom?
Jag tycker att det är bra att de gör en utredning.
Då kan han ju få hjälp.
Var fan var du egentligen?
Okej, då vill vi se en snygg start. Gör er klara.
På era platser.
Kom igen nu.
Ja! Huvudet.
Snygg vändning, bra där.
Det är bra, håll huvudpositionen.
Bra, Liv.
Nej, vad fan, jag har sagt det varje gång.
Ni är så sjukt snabba.
Men det är verkligen ett jätteförsprång.
Kul att det går så bra för er i stafettlaget.
- Tack. - Du är yngst, va?
Ja, jag och Tindra.
Och ändå är ni nästan snabbare än Agnes.
Okej, lystra.
Ni får inte starta för tidigt.
Jag såg flera av er göra det.
Reaktionsförmågan är avgörande de första 15 metrarna,
men nu ser jag alldeles för mycket tjuvstarter.
Hallå. Lägg ner det där.
Jack, hjälper du mig med linorna?
Ja, visst, tränaren.
Oops!
Tack för idag.
Liv...
Bra jobbat, men jag vet att du kan bättre än det här.
Du... Du skulle kunna gå hela vägen.
Du måste ju bara hålla fokus.
Okej.
Det är bra.
Hallå? Nu är vi här.
Simon, min Simon!
Hallå. Så, jag tar den.
Jag har lagt fram brädet här.
Är det bra med dig, Ninni?
Ja, tack.
Varför kan du inte bo med oss?
Ninni bor väl jättebra här, Simon?
Veronika, du ser trött ut.
- Har det hänt nåt? - Ja, hon slog i huvudet.
Oj då.
Din mamma tyckte mycket om att spela schack när hon var i din ålder.
Veronika, du ser trött ut.
Har det hänt nåt?
Nej, Ninni, allt är bra.
Förresten, hur är det med Ann-Charlotte och Bengt?
Ja, mamma mår väl bra, men pappa dog för länge sen, det vet du väl?
Jag pratade ju med honom nyss...
Vet du, det är jag och Simon som ska gå. Du bor ju här.
Ja...
Vi ses imorgon.
- Hej då, Simon. - Hej då, Ninni.
Mamma, varför kommer mormor aldrig hit?
Jag vet faktiskt inte.
- Hej. - Hej, Ivar.
De är ju syskon.
Okej, ser du den där stenen där borta? Försök träffa den. Ett...
Jag vet inte om jag kan.
Nej, nej, men du försöker bara.
Nu ser du ut så där.
Hur då?
Som att du vill prata om tråkiga grejer.
Och det vill inte du?
Du, kompis...
Kan du försöka att strunta i vad de andra säger?
Bara ignorera dem och låtsas som om de inte finns.
- Mm. - Mm. Och...
- Försök att inte bli så arg. - Mm.
Kan jag inte börja i din skola? Så kan vi vara tillsammans.
Det hade varit väldigt fint.
Men... det går inte.
Jag vet. Nu fortsätter vi.
Ja.
Okej.
Tempo. Bra.
God natt.
Det...
Det är som om allt är upp till mig, egentligen.
Det är jag som tar initiativet till alla praktiska saker
och alla problem hemma.
Och vi har pratat om det många gånger.
Vi har enats om att saker måste förbättras eller förändras, men...
Veronika, hon...
Det är som om ingenting händer.
Veronika berättade att ni var på ett möte med skolan angående Simon
och nu överväger ni en ADHD-utredning.
- Förstod jag det rätt? - Att vi överväger det?
Vi har knappt hunnit diskutera det.
Men skolan vill ju att vi gör det.
Och vem är det som känner Simon bäst? Är det skolan eller vi?
Simon, han... Han har det inte så lätt.
Och han har behov av att känna sig trygg.
Han behöver lite uppmärksamhet.
Och känner du att han inte får den uppmärksamhet han behöver i skolan?
Jag tror bara inte att det bara har med skolan att göra.
Men han har behov av att känna sig hörd och sedd hemma med.
Jag behöver det, och barnen behöver det.
Du måste vara där, liksom.
Jag menar det, du kan inte bara...
Om du inte...
Om det inte händer något så vete fan vad jag...
Jag måste...
Det kan inte bli som sist.
Sigge?
Fan!
Sigge!
Sigge, kom då!
Kom då, Sigge.
Fan...
Kom då.
Stanna!
Sigge!
Sigge.
Vad gör du?
Sigge.
Lite buljong, så håller du energin uppe.
Håll folk utanför avspärrningen hela vägen runt.
Hej.
Veronika, va?
- Ja. - Är allt okej?
Jag heter Nassir Hakim.
Jaha, hej.
Vi träffades häromdagen.
Så det var din hund som hittade liket, om jag har förstått det rätt?
Mm.
Brukar ni gå här?
Ja.
Har vi nåt nytt?
Ja, kroppen verkar vara prydligt nedgrävd.
Det tyder på att gärningsmannen kände offret
och var någon hen brydde sig om.
Hen? Men det är väl mer troligt att det är en han?
Kanske.
Men det vet vi inte än.
Vi får se vad mer vi kan få fram innan vi gör en gärningsmannaprofil.
Okej.
Jag visste inte att du var hemma.
Detsamma.
Jag drar till simningen nu.
Okej, vänta, jag kör dig.
- Då hämtar jag dig sen, då? - Ja, hej då.
Du glömde dina simglasögon.
- Hej. - Hej.
Tack.
Mamma?
Vad gör du här?
"Hej, pappa", säger man.
Jag tänkte kolla när min favorittjej tränar.
- Novakliniken. - Jag ska träffa dr Lars.
Har du bokat tid?
Det är Veronika.
Dr Björklund har inga lediga tider.
Jag måste prata med honom nu.
Hallå?
Vänta där.
Varför funkar inte tabletterna?
- Veronika... - Det du skrev ut sist,
var det vanliga Sobril?
Boka tid. Jag har andra patienter nu.
Kan du svara på frågan?
- Ja det är samma som alltid. - Men de funkar inte.
Vad menar du?
Kan man få hallucinationer av hjärnskakning då?
Det kan förekomma, men det är sällsynt.
Det är ju precis Sobril som du får,
som ska motverka fler såna här psykotiska händelser.
Okej, bra. Då vill jag att du skriver ut mer.
Okej, jag ringer in det.
Hej, Veronika.
Hej.
Hur är det?
Öhm... Jag måste...
Kvarlevorna tillhör en kvinna, ung.
14-20 år. 168 cm lång.
Hon har med största sannolikhet dött genom strypning
då man har funnit frakturer på tungbenet.
Kroppen har varit nedgrävd i minst fyra år.
Troligtvis mer.
Ingen person som passar in på det här har varit anmäld försvunnen.
Finns det någonting som pekar mot att det inte är mordplatsen?
- Nassir? - Öhm, nej.
Det vet vi inte än. Men däremot har personen som har grävt ned henne
gjort ett omsorgsfullt jobb.
Dels var hon inlindad i en filt
och så låg armarna korslagda över magen
på ett sätt som måste ha arrangerats.
Och så har hon ju begravts, inte bara dumpats där.
Det tyder på att hon kände gärningsmannen.
Det här är de delar av käkbenet vi har.
Vi kollar tandkort här i området
och så skickar vi in skelettdelar till teknikerna för analys.
Och ser vad det kan ge.
Vi har bekräftat att man har hittat en kropp i skogen, men inte mer.
Varken vi eller ni kommer att säga något mer. Uppfattat?
- Yes. - Bra.
Och du, Veronika, du åker hem och vilar dig om du behöver. Okej?
Vilken jävla psykopat.
Rasmus, jag behöver den där bilagan innan lunch.
Ja...
- Annars så kan jag fixa det. - Nej, Rasmus ska göra det.
Okej då.
Det skulle lika gärna kunna vara en bärplockare, eller hur? Skitenkelt.
De kommer till Sverige, plockar bär, han tröttnar på sin fru,
slår ihjäl henne, gräver ner henne och sen åker han tillbaka
till Polen eller Rumänien eller var fan de kom ifrån.
Och han säger till alla att hon har stannat kvar.
Kan jag få prata med den som har ansvaret,
så kan de vara där istället?
Du har ingen plats att säga... Rör mig inte!
Nej, men du får gå härifrån. Som jag har sagt så kan jag inte säga nåt.
Hur svårt kan det vara? Ni har hittat nån i skogen, va?
- Behöver du hjälp här, Sofia? - Det går bra.
Jag har förklarat att vi inte kan hjälpa honom nu.
Jag vill inte ha hjälp, jag vill att nån lyssnar.
- Då får du följa med. - Det kanske är Hanna ni har hittat.
Men ni lyssnar inte.
Hon var min bästa kompis, hon har inte hört av sig på fem år.
Hur gammal var hon när hon försvann?
Hon var 16.
Nassir, jag tror att du kanske vill ta det här.
Okej.
Häng med, då.
Jag hade en bästa kompis. Eller har, jag vet inte. Hanna Hagman.
Vi skulle sticka till Stockholm, men sen försvann hon,
och när jag hörde att ni hade hittat nån tjej nedgrävd i skogen,
så tänkte jag att det kunde vara hon.
Vem har du hört det ifrån?
Alla snackar om det.
Okej. Ponera att du har rätt, vi har hittat en kvinnokropp.
Men det finns ingen Hanna Hagman anmäld försvunnen.
Men det betyder inte att det inte kan vara hon.
Eller hur?
Nej.
Jag förstår att du är orolig. Det är inget konstigt...
Jag har en bild. Vänta.
Här. Det är Hanna.
Vi skulle ju rymma till Stockholm.
Hon ville lämna allt bakom sig. Börja om.
Vi måste bort härifrån.
Verkligen.
Åka till Stockholm och lämna den här hålan bakom oss.
Och hon var rädd.
- För vad? - För honom.
Han slår inte dig, va?
Va? Vem?
Du vet vem jag menar.
Vad pratar du om? Vem menar du?
Alex.
Samtidigt så gav han henne någonting.
Hopp, kanske. Status. En kille som Alex, ishockeyspelare, populär...
Är det Alexander Östberg du pratar om?
Ja, precis.
Vem är det?
Det är vår hockeystjärna.
Okej.
Så du och Hanna bestämde er för att dra till Stockholm tillsammans.
- Bara så där? - Mm.
Kände ni nån i Stockholm?
Nej. Men vi tänkte nog att det löser sig när vi kommer dit.
Så, vad hände?
Ehm...
Nej, men jag... bangade.
Vi skulle ses på busstationen, men jag åkte aldrig dit.
Okej, gjorde hon?
Det har jag alltid trott, men nu vet jag inte.
Du tyckte inte det var konstigt att hon aldrig hörde av sig när hon åkt?
Jag vet inte... Jag tänkte väl att hon var sur.
Att hon sket i mig.
- Vilket datum var det hon åkte? - 15 oktober, 2017.
Förlåt, vad sa du?
15 oktober, 2017.
Öh... Jag måste... Jag ska bara...
Okej.
Alltså, jag har inte samma uppgifter om det här.
Vi får väl se om det står någonting här längre bak.
- Kolla här. - Ja, där.
Är du okej, Veronika?
Va?
Ska inte du hem och vila lite?
Nej, alltså, jag mår bra.
Gå hem nu.
Undertexter: Aino Bergh plint.com