Posmrtni ostaci pripadaju mladoj ženi.
Tijelo je bilo pokopano najmanje četiri godine.
Današnji je događaj tek eskalacija Simonovih incidenata.
Predlažemo stručnu procjenu.
Djeci je to potrebno.
Ako se nešto ne dogodi, ne znam...
Kad sam čuo da ste našli tijelo, pomislio sam na nju. Bojala se.
- Čega? - Alexa.
Kojeg je datuma otišla?
Dana 15. listopada 2017. godine.
Bok.
- Bok. - Znaš li gdje je Liv?
Vani je, razgovara s nekim dečkom.
S kojim dečkom?
Ne znam.
Znaš da sutra ti voziš Simona, zar ne?
Nema nastave.
Oboje će biti kod kuće, a Simon ide na onu zabavu.
Tako je. Znam.
Zaboravila si.
- Uskladit ću se. - Ne trebaš, ja ću to riješiti.
Hej, Veronika.
Primili smo odgovor iz Nacionalnog forenzičkog centra.
I...
Imamo podudaranje.
Love je imao pravo. Tijelo pripada Hanni Hagman.
Ne shvaćam kako obitelj nije primijetila da im kći...
Da, moramo razgovarati s njima.
Prvo posjetite njih, potom Alexandera Östberga.
Saznajte je li bio u vezi s Hannom, kao što Love tvrdi.
Nassire, ti ih obavijesti. Ne možeš ići sam.
Trebaš partnera tijekom istrage.
Ja ne mogu. Rasmus i ja idemo kod Larssonovih.
- Zbog provale. Moram ići. - Imaš pravo.
Veronika, ti nemaš puno posla.
Da, ili...
Radit ćeš s Nassirom na ovom slučaju.
Imam puno posla...
Dobro, to smo riješili.
Bok. Jesu li ti mama ili tata kod kuće?
- Dobar dan. - Dobar dan.
Moje je ime Nassir. Ovo je moja kolegica, Veronika.
Policajci smo. Možemo li razgovarati unutra?
Možemo razgovarati ovdje. O čemu je riječ?
Radi se o Hanni.
O Hanni? Što je s njom?
Jako mi je žao, no pronašli smo Hannino tijelo.
Molim? Čekajte... Mrtva je?
Da.
- Mislimo da je umrla prije pet godina. - Molim? Prije pet godina?
Zanima me...
Zašto nikada niste prijavili njezin nestanak?
Ona...
Napisala je pismo u kojem... Pričekajte.
Evo, ona...
Ona je ovo napisala.
Piše da želi otići, da je pustimo i da je ne...
Da je ne kontaktiramo.
To ste i učinili.
Da. Ostavila je mobitel, što smo trebali učiniti?
Što joj se dogodilo?
Je li ubijena?
Bilo bi najbolje o detaljima razgovarati neki drugi put.
Imate li još uvijek njezin mobitel?
Hanna je živjela u ovoj staji. Često je tražila da je ostavimo na miru.
Ovo su njezin mobitel i neke njezine stvari.
Hvala.
Pregledat ćemo sadržaj kutije. Javit ćemo se kada saznamo više.
Nassire.
Nassire!
- Što to radiš? - Vrata su se zaključala.
Nema brave.
Ostat ćemo u kontaktu.
Jesi li dobro?
Dobro.
Hvala.
- O čemu razmišljaš? - O mami.
- Što te muči? - Žalim je.
Zašto?
Zato što je pronašla tijelo u šumi.
Da, razumijem.
Ali znaš, mama je obučena.
Policajka je.
Evo ih.
Idi na zabavu. Bok.
Bok, Simone. Jesi li spreman?
Hvala što ćeš ga povesti.
Nema problema.
Doći ću po tebe kad zabava završi.
Odlično, zabavi se.
Možeš ući u auto.
Čuj...
Čula sam da je Veronika pronašla Hannu Hagman u šumi.
Nije li ona bila tvoja učenica?
Mislim da još nisu potvrdili identitet.
Naravno, samo kažem što sam čula.
- Vidimo se. - Da.
Bok.
Dobar dan. Alexander Östberg?
- Da. - Dobar dan, mi smo iz policije.
Ja sam Nassir Hakim, a ovo je moja kolegica, Veronika Gren.
Moramo vam postaviti nekoliko pitanja.
U redu. Malo smo u žurbi. Idemo kod moje mame.
Jedva čeka vidjeti unuče.
Jeste li poznavali Hannu Hagman?
Ne, nisam je poznavao.
Svjedok nam je rekao da ste je poznavali.
Zanima me zašto svjedok misli da ste bili u vezi prije pet godina.
Nemam pojma.
Znate kako je. Ljudi znaju tko sam, a ponekad se i pretvaraju da me poznaju.
To ponekad može biti vrlo neugodno.
Znate li tko je ona?
Ne.
Kroz hokej upoznajem toliko ljudi da ih više ne mogu popamtiti.
- U redu. - Mislim da znam tko je ona.
Nije li njezina mama vlasnica one oronule farme?
Nemaju love, a imaju stotinu djece.
Mislim da znam o kojoj je farmi riječ.
No ništa više od toga.
U redu.
Dakle, nikad niste imali bilo kakav odnos ni kontakt s Hannom Hagman?
Ne. Zbilja moramo poći. Jesmo li završili?
Da, hvala vam na vremenu.
- Hvala. Ugodan vam dan. - I vama.
Možda bih trebala razgovarati s Hanninim prijateljima.
- Ja ću to učiniti. - Jesi li siguran?
Odmah ću poslati mobitel. Možeš li ti napisati izvještaj?
Dobar dan. Izvolite.
Današnji ručak, molim.
Naravno.
U postaji kažu da se može uzeti i za van.
- Naravno. - Sjajno.
- Bok. - Bok.
Novi u gradu?
- Da, tako je. - Da, tako je.
Da, tako je. Vidjet ćemo koliko će ostati.
Kako se zovete?
Ostali policajci obično otvore račun koji plaćaju na kraju mjeseca.
Odmah bih platio. Hvala.
U redu.
Hvala.
Možda ne predugo.
Tako mi se čini.
- Halo? Ovdje Tomas. - Bok Tomase, ovdje Malin.
Mislim da bi trebao doći po Simona.
Izbila je tučnjava i ne znam...
Bez brige. Doći ću po njega.
- Pa, onda... - Da.
- Vidimo se uskoro. - U redu. Bok.
Bok.
Znaš nešto.
Znaš nešto o Oskaru, zar ne?
Ukazao ti se.
Osjetim da jest.
- Ne. - Da, moram ga kontaktirati.
Ne razumiješ.
Moram ga vidjeti. Kad bi barem mogla...
Dođi, idemo sjesti.
Veronika!
Oprosti ako je...
Znaš, ne može nastaviti dalje sa životom.
Zapela je u svemu ovome s Oskarom.
Razumijem.
Veronika...
Ako želiš bolje razumjeti sebe...
Ako želiš promijeniti obrasce ili ponašanje
koji možda nisu održivi ili produktivni...
Morat ćeš se potruditi.
Bit će teško.
No i tvoj današnji dolazak velik je korak.
Kada se suočavamo s izazovima u braku, odgovor obično pronađemo u sebi.
Vjerujem da su tvoji snovi ključni.
Čak bi i ranije epizode mogle biti ključne.
O čemu razmišljaš?
Kakvu reakciju moje riječi izazivaju u tebi?
Kao da u sebi nosiš nešto što se zbilo, a što još uvijek nisi razriješila.
Tata mi je umro kad sam imala šest godina.
Nesreća na radnom mjestu. Bila sam ondje.
Želiš li mi reći nešto više?
Većine se ne sjećam.
Ne sjećam se ni kako je izgledao.
U redu.
Sjećaš li se podrške koju su ti pružili nakon toga?
Mislim, koje su resurse pritom rabili?
Sjećaš li se posjeta dječjem psihijatru?
Ako nemaš ništa protiv, htjela bih pokušati nešto.
Znaš li što je hipnoza?
Razumijem da zvuči pomalo čudno.
No ono što si proživjela kao dijete
utjecalo je na to kakva si sada, kao odrasla osoba.
Kad bismo se vratile na događaj koji te vjerojatno značajno odredio,
mislim da bismo ondje mogle pronaći ključ.
Mogla bi nastaviti dalje i raditi na sadašnjim blokadama.
Onima u tvojem životu i tvojim odnosima.
Mislim da to nije za mene.
U redu.
Najvažnije je da se osjećaš sigurnom i da ti odgovara sve što ovdje radimo.
Da.
- Ovdje Ann-Charlotte. - Bok, ja sam.
Veronika? Bok.
Slušaj, moram te nešto pitati.
Reci.
Jesam li išla psihologu kad sam bila mala?
- Zašto to spominješ? - Jesam li?
Povlačiš li to pitanje zbog svoje psihoterapeutkinje?
Možeš li odgovoriti na pitanje?
Veronika, molim te, moraš...
Nema veze.
Glava.
Jack, glava.
Tako, Jack.
Cijelo vrijeme zadržite položaj tijela.
Dobro, Liv, hajde!
Liv, održavaj zamah.
Svaka čast svima.
Na kraju si dobro otplivala.
Hvala.
No još nisam siguran jesi li dovoljno usredotočena.
Moram biti siguran da za vikend svi daju sto posto od sebe.
Ti se nećeš natjecati.
Kao što rekoh, izgledaš snažno.
Mislim, okreti bi mogli biti malo brži, ali...
Nastavi raditi na sebi. Dobro?
Hej, Pelle!
Slušaj, sve je u redu. Dobro?
Bok, Liv. Kako je bilo na treningu?
Jesi li dobro?
Što radiš?
Ništa! Ne mogu li ni na trenutak biti sama?
Budi sama koliko god želiš, no ne lupaj vratima. Jasno?
Digni ručnik s poda. Mama i ja nismo tvoje sluge.
Bože, znam to!
Eto. Zadovoljan?
Kao da mama ikada čisti. Ne radi ništa po kući.
I opet postaje čudna. Zar ja to jedina primjećujem?
U NESREĆI STRADAO RUDAR. JE LI UGROŽENA SIGURNOST NA RADU?
RUDARSKA INDUSTRIJA ODUZELA JOŠ JEDAN ŽIVOT.
OTKAZI U RUDARSKOJ INDUSTRIJI ODUZELI JOŠ JEDAN ŽIVOT.
RADNIK SKONČAO...
Simone, molim te, dodaj mi fotografije.
Opet se pakiraš, Ninni?
Da, uskoro idem na put.
Možda bi bilo dobro ipak ostaviti neke stvari za kasnije.
Jesam li razgovarala s nekim kada sam bila mala?
A s kime?
Sa psihologom, terapeutom, nekim takvim.
O čemu biste razgovarali?
O tatinoj nesreći.
- Nije doživio nesreću. - Ninni, kad je preminuo.
Bengt nije doživio nesreću.
Znala bih da jest.
Simone, mislim da je tata gotov.
- U redu. - Svratit ću sutra, Ninni. Bok.
Lijepo.
Pazite na tempo.
U redu, bili ste dobri. Vidimo se sljedeći tjedan.
Pazite na tempo i proučite riječi posljednjeg stiha.
- Bok. - Bok.
- U redu, da, hvala. - Bila si dobra danas.
Jesi li završio?
Da.
Kako je prošlo sa Susannom?
Dobro.
Moram proći pored stanice i ostaviti pištolj.
Možeš pokupiti Simona? Kod Ninni je.
Naravno. Vidimo se kasnije.
- Da. - Čuj...
Nešto se događa s Liv.
Znam da je tinejdžerica, ali kao da nije pri sebi.
Možda bismo trebali biti malo nježniji prema njoj.
I jedno prema drugome.
U redu.
Također...
Imaš pravo. Mislim da bi Simon trebao otići na procjenu.
Vidimo se kasnije.
Dakle, sve tri bile ste prijateljice? Vi i Hanna?
Nismo baš bile prijateljice. Ali da, poznavale smo je.
U redu. Znate li je li Hanna prije nestanka bila u vezi?
S Loveom?
Ako mene pitate, Hanna je bila pomalo droljasta.
Bila je s kime god je mogla.
Kad spominjete vezu, valjda mislite na pravu vezu.
No nije bila ni s kime.
Dakle, nije bila s Alexanderom Östbergom?
Smiješno. Da, smiješni ste.
Na vašem bih mjestu istraživala Lovea.
Alex nikad ne bi ni pogledao djevojku poput Hanne.
Ali Love, znate... Pa, on je ljigavac.
Pokaži mu što ti je poslao.
On je lud.
A ima i fotografija.
To sam ja.
Razumijete? Tip je lud.
Moramo ići.
Savjetujem vam da istražite Lovea.
Hvala.
Halo?
Ima li koga?
Bok.
POKOJNICA: JOSEFIN FORSS
UZROK SMRTI: UDARAC TUPIM PREDMETOM U GLAVU
DATUM SMRTI: 6. 3. 2019.
Bok.
- Dobar dan. - Dobar dan.
Razgovarao sam s Lollom i Gabriellom.
Ne znaju ništa o vezi Hanne i Alexandera.
Pokazale su mi fotografije.
Fotografije Gabrielle koje si ti fotografirao.
Love, to će morati pričekati. Odgovori mi na pitanje.
Volio sam Hannu.
Otkad je nestala, nemam nikoga.
Nitko me ne razumije, nikomu nije stalo.
Nisam glup, kužim da su me samo zezale.
No slale su mi lijepe poruke i...
Toliko želiš vjerovati u to da te nije briga što radiš budalu od sebe.
Zapeo sam ovdje.
Kao kakva budala.
Svi me gledaju kao izopćenika.
Alexander kaže da nikada nije upoznao Hannu.
Laže.
Jedan od vas dvojice laže.
Još ćemo se vidjeti.
Dobar dan.
Dobro jutro.
Htjela bih vidjeti svoju medicinsku dokumentaciju.
Nema problema. Vaša adresa?
Sada.
Dobro, imate li isprave?
Hvala.
Možete li pogledati 15. listopada 2017. i 6. ožujka 2019.?
U redu. 15. listopada...
Pacijentica dolazi sa sumnjom na napadaj panike.
Dezorijentirana. Psihijatrijsko promatranje.
A 6. ožujka 2019.? Jesam li i tada bila primljena?
Možete li provjeriti?
Evo ga.
Pothlađena, zbunjena, halucinira.
Hvala vam.
Jesi li opet sanjala?
Želiš li mi reći?
Radije bih da počnemo.
U redu.
Onda ćemo početi.
Udobno se smjesti u naslonjaču.
I duboko udahni.
Dobro.
Zažmiri kada budeš spremna.
Udahni, izdahni.
I pusti.
Trebaš me samo slušati.
Ja ću te voditi korak po korak.
Ako ti je teško žmiriti,
zagledaj se u točku na podu ispred sebe.
Usredotoči se na tu točku i diši
sve dok ti ne bude ugodno opet zažmiriti.
Dobro.
Opusti ramena,
čeljust.
Udahni u trbuh.
I izdahni.
Dobro.
Udah, izdah.
Pusti mislima da odlutaju kamo god žele.
Usredotoči se na disanje.
Trebaš samo slušati moj glas.
Kada čuješ moj glas, znaj da si na sigurnom.
Kada čuješ moj glas, znaj da se možeš opustiti.
Uskoro ćemo otputovati u sjećanje.
Kad budem nabrojala do tri,
želim da se vratiš u djetinjstvo.
U uspomenu iz djetinjstva.
Jedan.
Dva.
Tri.
Obrati pozornost na ono što vidiš i čuješ.
Prepoznaješ li mjesto na kojem se nalaziš?