Ostaci pripadaju mladoj ženi.
Telo je zakopano najmanje četiri godine.
Ono što se dogodilo danas je samo eskalacija
incidenata u koje je Simon umešan.
Želeli bismo da predložimo procenu.
Deci to treba.
Ako se nešto ne desi, ne znam...
Kad sam čuo da ste našli neku devojku
zakopanu, pomislio sam da je ona. Plašila se.
- Čega? - Aleksa.
Kog datuma je otišla?
15. oktobra 2017.
Zdravo.
- Zdravo. - Znaš li gde je Liv?
Da, napolju je, priča sa nekim tipom.
Sa kim?
Ne znam.
Znaš da voziš Simona sutra, zar ne?
Sutra je dan bez učenika.
Oboje će biti kod kuće, a Simon ima onu žurku.
Jeste. Da, znam.
Zaboravila si.
- Snaći ću se. - Ne, ja ću to da sredim.
Hej, Veronika...
dobili smo odgovor od Nacionalnog forenzičkog centra.
I...
Pa, imamo podudaranje.
Luve je bio u pravu, Hanu Hagman si pronašla u šumi.
Ne razumem kako je toj porodici
moglo da promakne da njihova ćerka...
Da, moramo razgovarati sa njima.
Prvo idite kod njih, pa onda kod Aleksander Ostberga,
saznajte da li je bio u vezi sa Hanom, kako Luve tvrdi.
Nasire, idi odmah i obavesti ih. Ne možeš ići sam.
Potreban ti je partner tokom istrage.
Ne mogu, Rasmus i ja idemo kod Larsonovih,
- zbog provale, moram da idem. - Tačno.
Veronika, nemaš puno posla.
Da, ili...
Radićeš sa Nasirom na ovom slučaju.
Imam dosta da...
Dobro, to je rešeno.
Zdravo. Da li su ti mama ili tata kod kuće?
- Zdravo. - Zdravo.
Ja sam Nasir, ovo je moja koleginica Veronika.
Mi smo iz policije. Možemo li da uđemo, da razgovaramo?
Možemo ovde da razgovaramo. O čemu se radi?
Reč je o Hani.
Hana? Šta sa njom?
Zaista mi je žao, ali nažalost, Hana je pronađena mrtva.
Šta? Čekaj... Ona je mrtva?
Da, mi...
Mislimo da je umrla pre oko pet godina.
Šta? Pre pet godina?
Mogu li da pitam...
Nikada niste prijavili njen nestanak, zašto?
Ona...
Napisala je pismo koje... samo malo.
Evo, ona...
Ona je ovo napisala.
Piše da želi da ode, da je pustimo i da je ne...
Ne kontaktiramo.
I uradili ste kako je rekla.
Da. Ostavila je telefon, šta je trebalo da uradimo?
Šta joj se desilo?
Je l' ubijena?
Verovatno je najbolje da sada ne ulazimo u detalje.
Da li još uvek imate njen telefon?
Hana je živela ovde u ambaru, često je želela da bude sama.
Ovo je njen telefon i neke stvari.
Hvala vam.
Pregledaćemo sadržaj kutije i
obavestiti vas kada saznamo više.
Nasire.
Nasire!
- Šta radiš? - Vrata su se zaključala.
Nema brave na tim vratima.
Bićemo u kontaktu.
Jesi li dobro?
Dobro.
Hvala.
- O čemu razmišljaš? - O mami.
- Šta sa njom? - Žao mi je nje.
Zašto?
Zato što je našla mrtvo telo u šumi.
Da, razumem.
Ali slušaj, mama je obučena.
Ona je policajka.
Evo ih.
Ideš na žurku. Zdravo.
Zdravo, Simone. Jesi li spreman?
Hvala ti što voziš Simona.
Da, naravno.
Doći ću po tebe kad se žurka završi.
Odlično, lepo se provedi.
Idi u kola.
Hej...
Čula sam da je Veronika pronašla Hanu Hagman u šumi.
Zar ona nije bila tvoja učenica?
Mislim da još nisu potvrdili identitet.
Da, samo sam tako čula.
- Vidimo se. - Da.
Ćao.
Zdravo, Aleksander Ostberg?
- Da. - Zdravo, mi smo iz policije,
ja sam Nasir Hakim, ovo je moja koleginica, Veronika Gren.
Moramo da ti postavimo nekoliko pitanja.
Dobro, malo smo u žurbi, idemo kod moje
mame, jedva čeka da vidi malog juniora.
Da li si poznavao Hanu Hagman?
Ne, nisam je poznavao.
Imamo svedočenje da jesi.
Pitam se zašto misle da ste ti i
ona bili u nekakvoj vezi pre pet godina.
Nemam pojma.
Znaš kako je, ljudi znaju za mene,
ponekad se pretvaraju da me poznaju.
Zapravo, može biti prilično neprijatno.
Ali znaš li ko je ona?
Ne.
Toliko ljudi upoznajem zbog hokeja, ne vodim evidenciju.
- Dobro. - Mislim da znam ko je ona.
Nije li njena mama ona sa onom zapuštenom farmom?
Kao, nemaju para, ali ipak imaju stotinu dece.
Mislim da znam o kojoj farmi govoriš.
Ali to je sve.
Da...
Dakle, nikada nisi imao bilo kakvu vezu ili kontakt sa Hanom Hagman?
Ne. Moramo da idemo, ali...
- Jesmo li završili? - Da, hvala ti na izdvojenom vremenu.
- Hvala, prijatan dan. - Takođe.
Možda bi trebalo da popričam sa Haninim drugaricama.
- Ja ću. - Jesi li siguran?
Odmah ću poslati telefon, hoćeš li napisati izveštaj?
Zdravo. Izvoli?
Da, uzeću dnevni specijalitet za ručak, molim vas.
Da, naravno.
U stanici kažu da ovde može da se uzme hrana za nošenje.
- Naravno. - Odlično.
- Zdravo. - Zdravo.
Nov u gradu?
- Da, tako je. - Da, tako je.
Da, tako je. Videćemo koliko će ostati.
Kako se zoveš?
Ovi iz stanice obično uzimaju na recku
i plate na kraju meseca.
Platiću odmah, hvala.
Dobro.
Hvala.
Možda ne dugo.
Izgleda.
- Zdravo, Tomas ovde. - Zdravo, Tomase, Malin je.
Mislim da je najbolje da dođeš po Simona.
Bilo je malo svađe i ne znam baš...
Da, bez brige. Doći ću po njega.
- Pa, onda... - Da.
- Vidimo se uskoro. - U redu. Da, ćao.
Ćao.
Zdravo.
Znaš nešto.
Znaš nešto o Oskaru, zar ne?
Prikazao ti se.
Osećam to.
- Ne. - Da, moram da ga kontaktiram.
Ne razumeš, moram...
moram da ga vidim. Kad bi samo mogla...
Hajde, idemo da sednemo.
Veronika.
Žao mi je ako je...
Znaš, ona ne može da nastavi dalje.
Ova stvar sa Oskarom, zaglavljena je tamo.
Razumem.
Veronika...
Ako želiš da bolje razumeš sebe...
Ako želiš da...
promeniš obrasce ili ponašanje koje
možda nije održivo ili produktivno...
Za to će biti potrebno malo rada.
Biće teško.
Ali to što si danas ovde je veliki korak.
Kada se u braku suočimo sa izazovima,
odgovor obično nalazimo u sebi.
Verujem da postoji ključ u ovim snovima.
A možda čak i u tvojim pređašnjim epizodama.
O čemu razmišljaš?
Da li, kada to čuješ, to izaziva neku reakciju u tebi?
Kao da nosiš u sebi nešto što se dogodilo,
sa čime nisi u potpunosti raskrstila.
Moj tata je umro kada sam imala šest godina.
Bila je to nesreća na radnom mestu. Bila sam tamo.
Želiš li nešto više da mi kažeš?
Ne sećam se puno.
Ne sećam se ni kako je izgledao.
Dobro.
Da li se sećaš kakva ti je podrška bila ponuđena?
Mislim, koji su resursi korišćeni.
Da li se sećaš da li si išla kod dečjeg psihijatra?
Znaš, volela bih da probam nešto sa tobom, ako je to u redu?
Znaš li šta je hipnoza?
Razumem da zvuči malo čudno.
Ali čuj, ono što si doživela kao dete...
uticalo je na tebe kao odraslu osobu. Na to ko si danas.
Ako možemo da se vratimo na događaj koji
te je vrlo verovatno značajno oblikovao,
mislim da tu možemo da pronađemo ključ.
Da bi mogla da nastaviš dalje i radiš sa preprekama sa kojima se danas suočavaš.
U svom životu, u svojim odnosima.
Mislim da to nije za mene.
Dobro.
Najvažnije je da se osećaš prijatno i bezbedno sa svim što ovde radimo.
Da.
- An-Šarlot na telefonu. - Zdravo, ja sam.
Veronika? Zdravo.
Slušaj, moram nešto da te pitam.
Dobro.
Jesam li išla kod psihologa kao mala?
- Zašto to spominješ? - Jesam li?
To te ona terapeutkinja kod koje ideš tera da ovo spominješ?
Možeš li da odgovoriš na pitanje?
Veronika, molim te, moraš...
Nema veze.
Glava.
Jak, glava.
To je dobro, Jak.
Morate održati nivo, do kraja.
Dobro, Liv, hajde!
Do kraja, drži taj zamah, Liv.
Bravo svima.
Dobar posao na kraju, Liv.
Hvala.
Ali još uvek nisam siguran da si dovoljno fokusirana.
Znaš, za predstojeći vikend, moram biti siguran da su svi 100% spremni.
Moraćeš da preskočiš ovaj.
Kao što sam rekao, izgledaš zaista snažno,
mislim, okreti bi mogli biti malo brži, ali...
Samo treba da nastaviš da radiš. Važi?
Hej, Pele.
Slušaj, sasvim je u redu. Ok?
Zdravo, Liv. Kako je bilo na treningu?
Jesi li dobro?
Šta radiš?
Ništa! Zar ne mogu da budem sama ni sekund?
Možeš da budeš sama koliko god hoćeš, ali nemoj da lupaš vratima. Važi?
Možeš li da podigneš svoj peškir? Mama i ja nismo tvoje sluge.
O Bože, znam to!
Eto, jesi li sad srećan?
Nije da mama ikad čisti ovde, ne radi ništa kod kuće.
I opet je čudna, jesam li ja jedina koja to vidi?
RUDAR POGINUO U NESREĆI.
DA LI JE BEZBEDNOST NA RADNOM MESTU U ŠVEDSKOJ UGROŽENA?
RUDARSKA INDUSTRIJA UZELA JOŠ JEDAN ŽIVOT.
OTPUŠTANJA U RUDARSKOJ INDUSTRIJI UZELA JOŠ JEDAN ŽIVOT.
POGINUO RADNIK...
Simone, možeš li mi doneti fotografije? Hvala ti.
Ponovo se pakuješ, Nini?
Da, uskoro idem na put.
Možda je dobra ideja ostaviti neke stvari, dok ne dođe vreme.
Da li sam razgovarala sa nekim, kad sam bila mala?
A sa kim to?
Pa, sa psihologom ili terapeutom, ili tako nešto.
O čemu bi pričala?
O tatinoj nesreći.
- Nije bila nesreća. - Nini, kada je preminuo.
Bengt nije doživeo nesreću.
Znala bih da jeste.
Simone, mislim da je tata skoro gotov.
- Dobro. - Doći ću sutra, Nini. Ćao.
Lepo.
Pazite na tempo.
Dobro, dobar posao danas, vidimo se sledeće sedmice.
Pazite na tempo i pogledajte tekst poslednje strofe.
- U redu, da, hvala. - Dobar posao danas.
Jesi li završio?
Da.
Kako je prošlo sa Susan?
Dobro.
Moram do stanice da ostavim pištolj.
Hoćeš li otići po Simona? On je kod Nini.
Da, naravno. Vidimo se kasnije.
- Da. - Hej...
Nešto nije u redu sa Liv.
Znam da je tinejdžerka i sve to, ali kao da nije pri sebi.
I možda bi trebalo da budemo malo ljubazniji prema njoj.
I...
jedno prema drugom.
Dobro.
I takođe...
Bila si u pravu, mislim da bi trebalo da Simonu uradimo procenu.
Vidimo se kasnije.
Znači, sve tri ste bile drugarice? Vi i Hana?
Pa, nismo baš bile drugarice, ali da, poznavale smo je.
Ok. Da li znate da li je Hana bila u vezi sa nekim pre nego što je nestala?
Misliš na Luvea?
Ako mene pitaš, Hana je bila malo fuksa.
Uzimala je sve što je mogla da dobije.
Kad kažeš veza, pretpostavljam da misliš
da je bila sa nekim u vezi, ali ne, nije.
Ok, nije bila sa Aleksander Ostbergom?
Smešno. Da, smešan si.
Da sam na tvom mestu, istražila bih Luvea.
Aleks nikada ne bi ni pogledao devojku poput... poput Hane.
Ali Luve, znaš... Pa, on je čudak.
Pokaži mu šta ti je poslao.
Ma, ono, on je lud.
Tu su i slike.
To sam ja.
Shvataš? On je lud.
Moramo da idemo.
Moj savet je da istražiš Luvea.
Hvala.
Zdravo?
Ima li koga?
Hej.
Zdravo.
PREMINULA: JOSEFIN FOR
UZROK SMRTI: UDARAC TUPIM PREDMETOM U GLAVU
DATUM SMRTI: 6.3.2019.
Zdravo.
- Zdravo. - Zdravo.
Razgovarao sam sa Lolom i Gabrijelom.
Ne znaju da su Hana i Aleksander bili u vezi.
I pokazale su mi slike.
Slike Gabrijele koje si ti slikao.
Luve, to će morati da sačeka, želim da odgovoriš na pitanje.
Voleo sam Hanu.
Otkako je nestala, ja nemam nikoga.
Nikog ko me razume, nikog kome je stalo.
Nisam glup, shvatam da su se samo zezale sa mnom.
Ali poslale su lepe poruke i...
Pa... Toliko želiš da veruješ da te
nije briga što praviš budalu od sebe.
Zaglavio sam ovde.
Niko me ne shvata ozbiljno.
Svi me vide kao autsajdera.
Aleksander kaže da nikada nije upoznao Hanu.
Laže.
Jedan od vas dvojice laže.
Javiću ti se.
Zdravo.
Dobro jutro.
Volela bih da vidim svoj zdravstveni karton.
Nema problema. Koja je vaša adresa?
Odmah.
Ok, imate li ličnu kartu?
Hvala.
Možete li pogledati 15. oktobar 2017. i 6. mart 2019?
Dobro. 15. oktobar...
Pacijent dolazi sa sumnjom na napad panike.
Dezorijentisana. Psihijatrijsko posmatranje.
6. mart 2019, da li sam i tada bila primljena?
Možete da proverite?
Evo.
Hladna, zbunjena, halucinira.
Hvala vam.
Jesi li imala još snova?
Želiš li da mi ispričaš?
Volela bih da počnemo, ako je to u redu.
Dobro.
Onda ćemo početi.
Počni tako što ćeš se udobno smestiti u svoju fotelju.
I diši duboko.
Dobro.
Kada osetiš da si spremna, zatvori oči.
Udahni, izdahni.
I opusti se.
Sve što treba da radiš je da slušaš moj glas.
Ja ću te voditi, korak po korak.
Ako ti je teško da zatvoriš oči, pokušaj
da gledaš u jednu tačku na podu ispred sebe.
Samo se fokusiraj na tu tačku i nastavi da dišeš
dok ne bude bezbedno da ponovo zatvoriš oči.
Dobro.
Opusti ramena...
i vilicu.
Diši stomakom.
I opusti se.
Dobro.
Udahni, izdahni.
Možeš pustiti svoje misli da lutaju gde žele.
I preusmeri fokus na disanje.
Sve što treba da uradiš je da slušaš moj glas.
A kada čuješ moj glas, znaćeš da si bezbedna.
Kada čuješ moj glas, znaćeš da možeš da se opustiš.
Uskoro ćemo putovati kroz sećanja.
Kada čuješ da brojim do tri...
želim da se vratiš u detinjstvo.
U uspomenu iz detinjstva.
Jedan...
...dva...
...tri.
Obrati pažnju na ono što vidiš i čuješ.
Da li je to mesto koje prepoznaješ?