Alexander Östberg? O cunoșteai pe Hanna Hagman?
Nu.
Știi ceva despre Oskar, nu-i așa?
Trebuie să-l contactez.
Weekendul acesta trebuie să mă asigur că toată lumea e 100% implicată.
De data asta nu te-am selectat.
Cred că trebuie să-i facem o evaluare lui Simon.
Bengt nu a avut un accident. Aș ști dacă ar fi avut.
Am fost la psiholog când eram mică?
Rece, confuză, cu halucinații.
De ce aduci asta în discuție?
Bună dimineața!
Te simți bine?
Trebuie să-mi spui dacă ceva nu e în regulă.
Hei, ați văzut blugii mei...
Nu, ce faceți? Nu, voi sunteți bătrâni!
- Liv... - Mi-ați văzut blugii mei noi?
Sunt la spălat. Pot să ți-i aduc.
- Pa! Ne vedem curând! - Pa!
Ce?
La școală, avem ședință.
Mă pot descurca și fără tine.
Nu, ne vedem mai târziu.
Hei?
Ești bine?
- Ai grijă de tine! - Da, o să am.
- Bună! - Bună!
Celula pentru bețivi?
Da, ca de obicei.
Mulțumesc.
Dacă nu ar fi faptul că Tommy își bate soția tot timpul,
mi-ar fi milă de el.
Știi, cu o asemenea copilărie,
psihiatri pentru copii, servicii sociale, toate rahaturile astea.
Pe atunci nu prea erau resurse.
Ce sunt astea?
S-au blocat în imprimantă.
Am crezut că sunt ale tale, pentru că erai logată.
Sigur va ajunge în curând.
Veronika, poți veni aici?
Acum trei ani a fost ucisă o fată în regiunea învecinată,
Josefin Forss.
A fost condamnat un bărbat.
Niklas Borsén. L-am cercetat deja.
Uite ce am găsit!
Mai sunt și altele. Deja l-au ridicat, ne așteaptă.
Haide!
În regulă, așa rămâne. Aveți grijă de voi!
- Mulțumesc. - Simon, o să fie grozav.
Ne vedem după-amiază când vine mama și mai vorbim, da?
Nu pot veni acasă cu tine?
Mă duc la muncă.
Iar tu trebuie să te întorci la ore.
Bine?
Va fi bine. Pa!
Te iubesc!
Eu și Simon am fost la ședința de la școală. Unde naiba ești?
Când ai spus că n-ai avut o relație cu Hanna,
și ai spus literal:
„Îmi pare rău, nu o cunosc”, mințeai.
Da, am mințit.
De ce?
Era Andrea de față.
Bine.
Și nu te-ai gândit să ne contactezi după aceea, ca să ne spui adevărul?
Lucrurile stau așa: Hanna și cu mine făceam sex ocazional.
Nu era mare lucru.
Andrea s-ar supăra foarte tare dacă ar afla.
Bine.
Poate că voi părea prea liberal,
dar spui că prietena ta actuală s-ar supăra dacă...
Suntem logodiți.
Bine, îmi cer scuze.
Logodnica ta s-ar supăra
că ai făcut sex cu altă fată acum cinci ani?
Andrea și cu mine suntem împreună din liceu.
Desigur.
Unde făceați sex?
Mergeam mereu la cabana de vânătoare a tatălui meu.
Unde se află?
Este lângă Jalmossen.
Unde a fost găsită Hanna ucisă.
Vă întâlneați și practicați asfixierea erotică.
Cu astfel de lucruri se poate merge prea departe ușor, nu?
Scuzați-mă, de ce puneți astfel de întrebări?
Pentru a determina relația clientului dvs. cu victima.
Clientul meu e suspectat de crimă?
Cred că avem tot ce ne trebuie, nu?
Rămâi în arest până vorbim cu procurorul.
- Glumești, nu? - Nu-ți face griji, rezolvăm situația.
Bineînțeles că o rezolvăm.
Hanna și cu mine făceam sex. Am făcut sex, nu am ucis pe nimeni.
Întrebați pe cine vreți.
Este ora 11:46, încheiem aici.
Bună!
Suntem de la poliție.
Vrem să vă punem câteva întrebări legate de Alexander Östberg.
Da, mă gândeam eu.
Vrem să confirmăm unde se afla sâmbătă, 15 octombrie 2017.
Probabil că am avut meci.
Din câte știu, nu a ratat niciodată un meci.
Bine. Se poate confirma asta în vreun fel?
Aveți vreo documentație a meciurilor?
Da, dar a fost cu mulți ani în urmă, așa că ar trebui să caut.
Căutați!
Matte, poți să verifici unde am fost sâmbătă...
15 octombrie 2017.
Sâmbătă, 15 octombrie, 20...?
Șaptesprezece.
Așa e, eram în deplasare.
Am plecat sâmbătă la prânz, ne-am întors duminică dimineața.
Ce înseamnă asta?
Că n-a jucat, era accidentat sau ceva. Dar asta nu contează pentru că era acolo.
Sunteți sigur?
Întrebați-i pe ceilalți băieți.
Sau pe Matte, antrenorul secund, sau pe șoferul de autobuz.
Mai e ceva?
Nu, mulțumesc.
S-ar putea să vă mai contactez. Și vă rog să-mi trimiteți detaliile.
Mersi.
Nu-l cred pe antrenor.
Nu, dar are o întreagă echipă de hochei care poate confirma
că Alexander Östberg a fost acolo.
Da, dar poate că nu a fost ucisă pe 15.
Poate a ținut-o captivă și a ucis-o mai târziu.
Ești superstițios?
Da. Nu se știe niciodată.
Am plecat, pa!
Stai, unde mergi?
Dorm la Molly.
Ai uitat?
Azi era?
- Bine, pa! - Stai!
Primesc o îmbrățișare?
- Distracție plăcută! - Da.
- Sună-mă mâine. - O să te sun!
ÄLVSBRUK IK
REZUMAT
Bună!
Bună! Meniul zilei, te rog.
Ceva de băut?
Doar apă.
Bine.
Poftim.
Mergem acasă acum, Simon.
Mergem în Danemarca.
Nu astăzi.
Mă duc la bancă.
Trebuie să ajung înainte de a se închide.
De ce nu poți merge în altă zi?
Nu se poate. Vreau ca lucrurile să fie în ordine înainte de a pleca.
Dar nu vine autobuzul.
Îmi pare rău că n-am ajuns azi la ședință.
E în regulă, mami.
A intervenit ceva.
A fost tata.
De ce sunt atât de diferite?
- Cine? - Bunica și Ninni.
Sunt surori.
De fapt, nu știu.
Așa se întâmplă uneori.
De parcă ar fi în lumi diferite.
Noi suntem?
Nu.
Noi doi suntem la fel.
Glumești, a fost tare!
Rahat, antrenorul meu de înot locuiește aici.
Dă-l naibii, poți să te distrezi în timpul liber, nu?
Veniți? Petrecerea e aici!
Ține!
- Un păhărel? - Da.
Puțin pentru tine, puțin pentru tine și puțin pentru tine.
- Haide! - Gata?
Tată, când cumpărăm pantofi noi?
În curând, bine?
Simon, îmi dai niște apă?
Mă întreb ce fac Liv și Molly.
Da? Ce crezi?
Poate că se uită la TikTok?
Sau la un film.
Da.
Ai făcut rost de mult alcool.
Mie îmi ajunge.
- Ei, haide! - Haide, bea!
Trăiești o singură dată.
- Bine, să bem! - Bine!
Asta a fost bună.
Hai să ne jucăm „Am - N-am” sau ceva.
- Trebuie să recuperăm. - Bine.
Bine, încep eu.
Nu m-am uitat niciodată la pornografie.
Ei, haide! În regulă, atunci.
Este foarte bun.
Da, asta a fost o minciună.
Știi asta, nu?
Nu-i nimic.
Scuze, sunt atât de neîndemânatică!
E în regulă, e doar apă.
Hei, nu-i nimic!
E în regulă.
Ești bine?
Da.
E frig.
Ai văzut-o pe Molly?
Nu am văzut-o de ceva timp.
- Vrei să vomiți? - Hei, Jack!
Unde ai fost? Te-am căutat toată seara.
- Eram aici. - Tot timpul?
Tot timpul.
La naiba, uită de... Să petrecem!
Haide...
Ce naiba, Liv?
Îmi pare rău.
Du-te acasă, Liv!
- Voiam să dorm la tine. - Nu, du-te acasă, bine?
Vin mai încolo, bine?
Ai băut un pic prea mult?
Calmează-te! Încerc doar să te încălzesc puțin, bine?
N-ai chef de niște îmbrățișări?
- Încetează... - Prima dată când ești beată?
Termină, nu vreau.
Îmi pare rău, dar nu te sărut.
Nu prea am chef, sper că înțelegi.
Putem face alte lucruri.
Lasă-mă să plec!
Hei, frate, dă-i drumul, e doar o fetiță!
Doar glumeam.
Veronika.
Bună, sunt Martin. Liv e la mine,
am găsit-o în fața casei, vomitând.
- Bună! - Bună!
Cum se simte?
A adormit acolo. Intră!
A spus că doarme la o prietenă.
Ei bine, așa spuneam toți.
Ascultă...
știu că nu e treaba mea...
dar, de când o cunosc pe Liv...
nu-i stă în fire să petreacă așa, nu?
Da.
Sper că nu e din cauză că a fost scoasă din echipa de ștafetă.
A fost scoasă din echipă?
Nu ți-a spus?
Nu.
Nu era atentă în timpul antrenamentului.
Înțeleg că trec prin multe la vârsta asta,
dar în timpul antrenamentelor e nevoie de concentrare totală.
Unii cred că sunt prea dur,
dar având în vedere ce s-a întâmplat cu sora mea, Monica...
Avea aceeași vârstă când s-a dus totul de râpă.
Înțeleg.
Liv are șanse mari să-și recapete locul în echipă.
Asta e geaca ei.
E o baie la etaj, dacă vrei să te speli.
Da, mulțumesc.
- Pot să-ți dau o pungă. - Da, te rog.
Știam eu!
Te-a contactat.
Ce vrea?
Trebuie să mă ajuți.
Îmi pare rău.
A adormit acum.
Nu e puțin cam dur că Martin a scos-o din echipă?
Nu cred.
Cred că știe ce face.
Da, dar există mai multe feluri de a proceda.
Nu sunt adeptul pedepselor.
Deci fără reguli și fără consecințe?
- Nu... - Chiar dacă a băut alcool.
- Și a mințit. - Nu asta am spus.
Știi că poți vorbi cu mine, nu?
Da.
Nu e nimic.
Ești sigură?
Da.
Bine.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Simon...
E timpul să mergi la culcare.
Haide!
Să mergem la culcare!
Vino!
Bună!
- Bună! - Bună, vreau să-mi achit datoria.
Desigur. În întregime?
- Da. - Mulțumesc.
Bună Tommy!
Salut, care...
Care-i treaba? Ce-am mai făcut acum?
Ascultă, aș vrea să vorbesc cu tine un minut.
Da, dă-i drumul.
Ai fost la psiholog când erai mic, nu?
Du-te dracului!
Ai fost? La cine?
Ce e cu prostia asta?
Dacă ai nevoie de psiholog, dragă, degeaba mă întrebi pe mine.
Succes!
Gata, nu mai ai datorii.
- Mulțumesc! - Mulțumesc!
Bună!
- Bună Veronika! - Bună Bettan!
Cum se simte Tomas?
L-a afectat tare? Mă refer la fata ucisă, Hanna.
Îmi amintesc cât s-a străduit cu ea.
Făcea vizite la domiciliu și dorea mult s-o convingă să meargă la școală.
Nu ți-a spus?
Poate a uitat cât de mult a luptat pentru ea.
Nu-i ușor, cu atâția elevi care vin și pleacă.
Nu-i ușor să ții minte totul.
Și a trecut ceva timp.
M-a impresionat dedicarea lui.
Chiar a vrut să o ajute.
E trist ce s-a întâmplat.
Salută-l pe Tomas!
Da.
PSIHOLOG PENTRU COPII STEN LJUNGMAN
KYRKOVÄGEN 7
- Bună, sunteți Sten Ljungman? - Bună!
- Numele meu este Veronika Gren. - Sten.
- Pot să intru un minut? - Da!
- Sună-mă dacă e ceva. - Sigur.
Nu am găsit nimic la casa de vară. E curată.
- La naiba! - N-avem probe împotriva lui Östberg.
Bine.
Hei, cum merg lucrurile?
Cum te înțelegi cu Veronika?
Încă nu ne cunoaștem prea bine.
Dar merge bine.
Bine.
Deci, cu ce vă pot ajuta?
Mă întreb dacă am fost aici când eram copil.
Vă referiți ca pacientă?
Da.
Cum vă numiți? O să verific.
Pe atunci, numele meu era Veronika Löf.
Löf.
Nu.
Îmi pare rău, nu există nimeni cu numele Löf în fișierele noastre.
Nu ați fost pacienta mea.
E posibil să fi avut angajați, sau pe cineva care a închiriat spațiul?
Știți, sunt un lup singuratic, așa că...
nu.
Tatăl meu...
a murit într-un accident de muncă atunci când eram mică și eram acolo,
deci nu ar fi logic să fi fost trimisă să vorbesc cu cineva?
Absolut! Categoric!
Știți dacă au existat în zonă alți psihologi de copii în afară de dvs.?
Nu găsesc pe altcineva.
Nu, nu cred. Din păcate nu.
Am mai fost aici.
Nu, nu ați mai fost aici.
Dacă ați fi fost, ați fi în evidență.
Îmi amintesc că am mai fost aici.
E timpul să plecați.
Vă rog!
Știți cine sunt, nu-i așa?
- Ce? - Știți cine sunt!
De ce mințiți?
Spuneți-mi adevărul!
De ce mințiți?
Bine. Ai pretins că îl poți vedea.
Pe tatăl tău.
Chiar dacă era mort.
- Mama știa? - Da. De aceea a venit aici.
A spus că erai într-o stare maniacală și că nu se putea înțelege cu tine.
Voia o soluție rapidă,
nu cred că o prea interesa terapia.
Nu înțeleg. De ce am venit, dacă nu pentru a primi ajutor?
Nu, ea voia să primești ajutor. Voia să revii la normal.
Voia să iei pastile. Sedative.
Nu era etic...
dar mama ta era foarte hotărâtă.
Mi-a dat bani.
Nu mă mândresc cu asta.
Tată!