- Ти ме направи шибан наркоман. - Дадох ти живот.
Здравей София, Вероника съм. Мисля, да взема болничен днес.
Откъде взе тази огърлица?
Беше на Жозефин.
Тя, ми я даде.
Говорих с Йохан Рутфял.
- Алекс не беше там. - Нека го доведем.
Хана живееше в плевнята. Често искаше да остане сама.
Случаят е на Насир. Вие сте там, за да помогате,
не провеждайте собствено разследване. Това е предупреждение.
Какво чувстваш?
Той там ли е
МАМА НАИСТИНА Е ЯДОСАНА
МАМА
ТАТКО
Той каза, че никой не може да знае за нас.
Но, все още искам да съм с него.
НО ВСЕ ПАК ИСКАМ ДА СЪМ С НЕГО
ЗНАМ, ЧЕ МОЖЕ ДА Е... НО СЕГА ЗНАМ, ЧЕ...
АЛЕКС
Алекс ме обича истински.
Ако съм с Алекс, Т. никога няма да посмее.
Тогава Т., не може да стигне до мен.
Има нужда от подкрепа и допълнителна помощ.
Това никога не е лесно. Има толкова много въпроси и чувства за разглеждане.
Сигурен съм, че искаме по-съществено...
Сложно е всичко това.
Съжалявам, какво каза?
Резултатите показват, че Симон няма агресивно поведение.
Но, как е възможно това? Той отговаря на почти всички критерии.
Да, но не е толкова просто.
Не може да седи мирно, трудно се съсредоточава,
трудно му е да общува със съучениците си.
Да, ние също сме забелязали всичко това.
Вярно е, че Симон показва някои модели, които съответстват
на това, което често свързвате с невродивергенцията, но
поведението му е противоречиво.
Как така?
Сякаш, избира да бъде така.
Все едно е стратегия.
- Какво имаш предвид под "избира"? - Какво правим в ситуации като тази,
е, че разглеждаме основните причини,
които се появиха в разговора със Симон.
Какво видяхме, докато го наблюдавахме,
както и какво отговорихте вие, ​​като отговорници.
И?
Много ясно е, че Симон е воден от много силно безпокойство.
Безпокойство? Относно какво?
Преди всичко това безпокойство е много фокусирано върху вас.
Мен?
Да.
- Как? - Добре,
като начало работите като полицай, което носи чувство на несигурност.
"Какво ще стане с мама на работа?"
Забелязахме също, че той много бързо ви защитава.
Което означава, че е лесно, мислите му да се
отклонят, което може да изглежда като много разсеян.
Не съм виждал, работата на Вероника, да е проблем за Симон.
Или за Лив, по този въпрос.
Нашите деца имат сигурен и добър дом.
Да. Ние не сме тук, за да ви разпитваме.
Тук сме, за да помогнем на Симон.
Благодаря ти.
За какво?
Че ме подкрепи, там.
Последното нещо, което ни трябва,
е разследване от социалните служби в момента.
Мога да се грижа добре за семейството си.
Само ако беше по-присъстваща.
Почакай.
Ти ли си ме описал като лош родител?
- Не съм отговорила на никакви въпроси. - Не, спокойно.
Просто казах истината.
Заради Симон, става ли?
Мислиш, че това е моя вина.
- Здравей. - Здрасти.
- Знаеш ли къде е Джулия? - Тя е в плевнята.
Добре, благодаря.
Здрасти.
Здравей, Джулия.
Здрасти.
Анита не е тук.
Не, искам да говоря с теб.
За тази огърлица.
Наистина ли нямате представа откъде може да я е получила Жозефин?
Може ли да си я купи сама? Възможно ли е някой да й я е дал?
Не знам.
Джулия, хайде. Помогни ми тук.
Моля те...
Тя се срещаше онлайн.
Той искаше да ме види гола за Ралф Лорън.
Мисля, че струвам малко повече от това, приятелю.
Какво ще правиш с всичките пари?
Ще ги даря на организация за правата на животните.
Не, ще си купя собствен кон, който мама не може да контролира.
Шибан подлец.
- Какво? - Нищо.
Хей...
Може да вземеш това.
Като благодаря, че ми позволи да ползвам компютъра и...
- Наистина? - Мхм.
Възможно ли е Никлас Борсен да й е дал тази огърлица?
Никога не би се продала за това.
Знаете ли дали имената на някое от нейните контакти започват с Т?
Нямам представа, никога не сме говорили кои са те.
Никога не си мислила да кажеш на полицията за това?
- Никой не попита. - И просто не се сети да го направиш?
Не.
Не, не съм.
Така че, ако това е всичко, трябва да тръгвам сега.
Имам работа за вършене.
Да, ти си тази, която управлява конюшните сега.
АРЕСТУВАХА ЗА УБИЙСТВО НА 17-ГОДИШНО МОМИЧЕ
- Здрасти. - Здрасти
Здрасти. Къде беше?
На среща в училище.
Добре, сега имаме разпит и мисля,
че ще е добре, ако си там. Ела.
Преди да започнете с въпросите,
клиентът ми иска да промени някои от предишните си изявления.
Давай, Алекс.
Спах с Хана.
Добре. Вече знаехме това.
Видяхме се в деня, когато тя щеше да си тръгва.
В колко часа?
Не знам точно, но някъде през деня.
И правихте секс?
Отговори ми на глас.
Да.
Знаех, че си тръгва, така че предполагам, че исках да се сбогувам.
Звучи сякаш сте се виждали редовно.
Да. Бях с Андреа, но...
С Хана беше нещо друго, беше...
Тя беше човек, когото можеше да използваш?
Не е необходимо да отговаряте на това.
Според Лоув Гран, Хана се е страхувала от теб.
- Защо мислиш, че беше така? - Хана не се страхуваше от мен.
Защо би била? Дори не съм срещал този човек, Лоув.
На клиповете ясно се вижда, че я нараняваш.
Бях млад, това не е нещо, с което се гордея, но...
Слушай, обичах Хана.
Ако се върнем към деня на убийството.
Срещнахте се и правихте секс.
Къде се срещнахте?
Винаги бяхме в ловната хижа на баща ми.
Тази, която е на по-малко от километър от
мястото, където Хана е намерена погребана?
Вижте, разбирам, че мислите, че аз...
Но не беше... не направих нищо.
Досега не си казал нито една дума, за да ме убедиш в противното.
Не си пропускал мач от седем години.
Но в този конкретен ден вие избирате да изчакате. Защо?
Казах ви, обичах Хана, а тя си тръгваше.
Така че, исках да я убедя да не го прави и аз...
Но нямаше значение какво казвах, тя беше решила...
Дадохте ли нещо на Хана?
Не.
Огърлица?
- Със златна пеперуда? - Не.
Знаете ли дали Хана се е виждала с други мъже?
Какво? Не.
- Беше ли? - Не.
Виждаше ли се с други мъже?
- Знаеш ли... - Той вече отговори на този въпрос.
Срещнала ли е някой друг онлайн или някъде другаде?
- Виждаше ли се с някой друг? - Тук ще си направим почивка.
Можеш да останеш тук, веднага се връщаме.
Почакай.
Има причина да задам тези въпроси.
Спомняте ли си, че ви разказах за убийството на Жозефин?
Как можем да сме сигурни, че не е един и същи извършител?
Вероника, тук имаме заподозрян извършител, без алиби,
който е на видеозапис, прави удушаващ секс с жертвата.
Той признава, че я е видял в деня, в който вероятно е починала,
в района, където намерихме тялото.
Обяснете ми какво знаете, че съм пропуснал?
Хана и Жозефин имаха еднакви огърлици.
- Еднакви колиета? - Взели са ги от него.
Може да е човекът, който е осъден за убийството на Жозефин, или някой друг.
Колко млади момичета харесват пеперуди, а?
Продават ги във всеки магазин за бижута.
- Да, но... - Без повече, но. Това е достатъчно.
Нищо от казаното от теб не ме убеди.
Искам да си вземеш остатъка от деня.
- Какво? - Прибирай се.
- Здрасти. - Здрасти.
- Добре, може ли един подпис тук? - Да.
- Да? - Хей, аз съм.
Знам, че не искаш да говориш с мен точно сега,
но аз съм в старческия дом и автобусът не идва.
Караш ли?
Можеш ли да ме вземеш? Сега?
Катрин.
Хей, трябва да ме оставиш да опитам отново.
Не, не мога.
- Моля, нека опитам отново. - Не искам.
- Здравей. - Здрасти.
Случило ли се е нещо?
Не, просто искам да се прибера.
Да...
Добре.
Чао.
- Здравей. - Здрасти.
Расмус каза, че искаш да говориш с мен.
Да, така е, чух, че с Вероника сте имали
дискусия или както искате да я наречете.
Това ли е нещо, което трябва да знам?
Не, не беше за нищо особено.
Тя току-що повдигна стар случай, който
смята, че може да е свързан с Хана Хагман.
Жозефин Форс?
- Да. - Тя, също го повдигна с мен.
Майката на Жозефин ми се обади и ми каза,
че Вероника е била там и е задавала някои въпроси.
Добре.
Но, слушай...
Ще бъда честен с вас.
Насир, това е че, Вероника
има периоди на психично неразположение.
Била е два пъти в отпуск по болест и е лежала в болница.
Силно се надявам това да не е нещо подобно отново.
- Да. - Значи искам да...
Е, ако забележите нещо, елате при мен веднага.
- Да разбира се. - Добре.
Хей, слушай... Чакай малко.
Можем ли...
Докато сме сами, може би можем да поговорим малко?
Тук?
Да, тук е добре, нали?
Бях в гардероба.
И бях доста изненадан.
Изглежда, че това принадлежи на работата ти.
На участъка.
Мислех, че това е за Симон.
Водиш собствено разследване от вкъщи?
Наистина бих искал да знам какво се случва.
Хей?
Какво, по дяволите, правиш на работа в момента?
Вероника?
Майор-Брит!
Какво правиш тук?
- Започна да вали. - Да, дори започна да вали.
Вероника?
Какво стана?
Трябва да говоря с теб
Лив, можеш ли да отидеш в стаята си, моля?
Трябва да говоря с мама насаме. Добре?
Искам да ти кажа сега.
И искам да ми повярваш.
Добре.
Томас...
Виждам хора, които вече не са тук.
Показват ми се.
- Вероника... - Не съм луда.
Това е истинско. Обещавам.
- Тя е тук сега. - Кой?
Момичето до дървото там. Виждате ли птицата?
Виждаш ли го?
Да, виждам го.
Томас, чуй ме.
Вярно е, обещавам. Моля, чувам как звучи, не съм луда.
- Моля те, трябва да ми повярваш. - Добре.
Добре.
Вярвам ти.
Скъпа.
Вярвам ти.
Добре?
Да, разбира се.
Ела, седни.
Благодаря ти. Толкова се радвам, че ми каза.
Не си сама.
Ти никога не си сама.
Ще взема лейкопласти.
Хей, Томас е.
Да, говорих с нея за това.
Мисля че си прав. Това вероятно е най-доброто.
Добре, можеш ли да ни посрещнеш, когато си в болницата?
- Вероника. - Татко?
- Татко какво става? - Вероника, почакай.
- Хей, Томас е. - Здравейте, казвам се Сага Морен.
Обаждам се от...
Добре.
Здравейте, докторът вече може да ви приеме.
Както казах, тя се размина без сериозни
наранявания, но беше психотична, когато пристигна.
Дадохме й успокоително, така че ще спи цяла нощ.
Какво стана?
Обстоятелствата са неясни,
но очевидно тя се е забила направо в дърво.
Тя е...
беше малко извън равновесие.
Преди да се качи в колата, тя беше разстроена и добре...
да, объркана.
Виждам, че е лежала два пъти в болница
и че е с психоза.
Да, отива по далеко от това.
Още като дете имаше заблуди.
Тя каза, че е видяла мъртви хора.
И, че са се свързали с нея.
Това ми каза тя.
Преди да се качи в колата.
Боже мой.
Кога, мама ще се прибере?
- Не знам. - Каза, че не е ранена.
Да, но...
Понякога имаш нужда от допълнителна почивка.
Не разбирам как го търпите.
Винаги има нещо с нея.
Защо не може да бъде нормална шибана майка.
Лив.
Но знаеш, че те обичам, нали?
Само веднъж?
Не, много пъти. Милиони пъти.
Добро утро, Вероника.
Как се чувстваш?
Дай на мен.
Спокойно.
Може ли две минути?
Разбира се.
Благодаря.
Опита се да се самоубиеш ли?
Какво?
Опита се да се самоубиеш ли?
Не, беше инцидент.
Притеснен съм за теб.
Не си добре. Болна си.
Томас, това беше инцидент, беше...
Бях в колата и...
Но сега си тук, нали?
И ще получиш помощ, този път наистина.
Така че всичко...
Всичко ще бъде наред.
Ти каза, че ми вярваш.
И тогава ти мина зад гърба ми.
Но...
призраците не са реални.
Вероника.
Тръгвай.
Остави ме.
Здравей, Насир е.
Здравей, аз съм.
Здрасти. Как си?
Ало?
Не съм ти казала всичко.
Може ли да дойдеш тук?
До болницата.
- Здравей. - Здрасти.
Седни.
Чух за инцидента.
Имам дневника на Хана.
Какъв дневник?
Дневникът на Хана.
Не мога да обясня как, но искам да ме слушаш.
Там тя пише, че е влюбена в Алекс.
Но има някой друг.
Някой, от когото се страхува, някой, когото нарича Ти.
Не знам кой е.
Но мисля, че може да е убиецът.
Или Никлас Борсен, но не е Алекс.
Знам, че убийствата на Хана и Жозефин са свързани.
Знам го.
Просто Оскар не пасва.
Добре и кой е Оскар?
Оскар Лидман.
Малко момче, което падна в реката и се удави преди пет години.
Той беше в гората, когато Хана умря.
Мога да го докажа.
Здравей Вероника, казвам се Мона.
Аз съм от психиатрията, бих искала да дойдете с мен.
- Какво? Не. - Страхувам се, че не е твой избор.
Чакай, не сме свършили тук.
Отидете в къщата ми, всичко е в гардероба ми.
Записи, дневник на Хана... Казах ти, че още не сме приключили.
- Ще говорим, когато се върнеш. - Не сега.
Трябва да разгледате това.
Не е Алекс.
Отидете в гората, където е намерена Хана, потърсете гумен ботуш наблизо,
това е гумената обувка на Оскар.
Той го загуби, когато избяга от мястото.
Какво по дяволите? Пусни ме.
Чуваш ли ме? Казах, пусни.
Пуснете ме!
Пусни ме!
Насир!
Пусни ме. Насир!
Кажете им, че има недоразумение!
Пусни ме! Не!
Не!