- Du gjorde mig sgu til narkoman. - Jeg gav dig et liv.
Hej, Sofia, det er Veronika. Jeg må melde mig syg i dag.
Hvor har du fået halskæden fra?
Det var Josefines. Hun gav mig den.
Jeg talte med Johan Rutfjäll.
- Alex var der ikke. - Lad os få ham ind.
Hanna boede i laden. Hun ønskede ofte at være alene.
Det er Nassirs sag. Du skal assistere ham,
ikke lave din egen efterforskning. Det er en advarsel.
Hvad føler du?
Er han der?
MOR ER VIRKELIG VRED.
Han siger, ingen må vide noget om os.
Men jeg vil stadig være sammen med ham.
JEG VED, DET MÅSKE ER... MEN NU VED JEG, AT...
Alex elsker mig virkelig.
Hvis jeg er sammen med Alex, tør T ikke.
Så kan T ikke få mig.
Han har brug for støtte og ekstra hjælp.
Det er aldrig nemt. Der er så mange spørgsmål og følelser at tænke på.
Jeg er sikker på, vi ønsker en mere konkret...
Det er indviklet.
Undskyld, hvad sagde du?
Ifølge resultatet har Simon ikke ADHD.
Men hvordan er det muligt? Han matcher nærmest alle kriterier.
Ja, men det er ikke helt så enkelt.
Han kan ikke sidde stille, har svært ved at fokusere
og interagere med sine klassekammerater.
Ja, alt det har vi også bemærket.
Det er rigtigt, at Simon har visse mønstre, som passer på det,
hvad man ofte forbinder med neuropsykiatriske forstyrrelser,
men hans opførsel er selvmodsigende.
Hvordan det?
Det er, som om han vælger at være sådan.
Som om det er en strategi.
- Hvad mener du med "vælger"? - Det, vi gør i de situationer, er,
at vi ser på de underliggende årsager,
som er kommet frem i samtaler med Simon.
Hvad vi har observeret hos ham,
og hvad I som værger har givet som svar.
Og?
Det er tydeligt, at Simon er drevet af en meget stærk angst.
Angst? For hvad?
Først og fremmest er angsten fokuseret på dig.
Mig?
Ja.
- Hvordan? - Jo...
dit arbejde som politibetjent giver en følelse af usikkerhed.
"Hvad vil der ske med mor på arbejdet?"
Vi har også bemærket, at han er meget hurtig til at beskytte dig.
Hvilket betyder, det er let for hans tanker at fare vild,
så han kan virke meget distraheret.
Jeg har ikke oplevet, at Veronikas job er et problem for Simon.
Eller for Liv, for den sags skyld.
Vores børn har et trygt og godt hjem.
Vi er her ikke for at tvivle på jer.
Vi er her for at hjælpe Simon.
Tak.
For hvad?
At du bakkede mig op derinde.
Jeg har ikke brug for
en undersøgelse fra de sociale myndigheder.
Jeg kan tage vare på min familie.
Bare du havde været mere nærværende.
Vent.
Er det dig, der har beskrevet mig som en dårlig forælder?
- Jeg har ikke svaret på spørgsmål. - Nej, slap af.
Jeg fortalte bare sandheden.
For Simons skyld, okay?
Du synes, det er min skyld.
- Hej. - Hej.
- Ved du, hvor Julia er? - Hun er i laden.
Okay, tak.
Hej.
Hej, Julia.
Hej.
Anita er her ikke.
Jeg ville tale med dig.
Om halskæden.
Har du ingen anelse om, hvor Josefin har fået den fra?
Kan hun have købt den selv? Kan hun have fået den?
Det ved jeg ikke.
Julia, kom nu. Hjælp mig her.
Du...
Hun sugar-datede på nettet.
Han vil se min fisse for en Ralph Lauren.
Jeg er lidt mere værd end det, kammerat.
Hvad vil du gøre med alle pengene?
Jeg vil donere dem til en dyreværnsorganisation.
Nej, jeg vil købe min egen hest, som mor ikke bestemmer over.
Perverse stodder.
- Hvad? - Ikke noget.
Du...
Du må få den her.
Som tak for lån af din computer, og... ja...
- Virkelig? - Ja.
Kan Niklas Borsén have givet hende halskæden?
Hun havde aldrig solgt sig for den.
Ved du, om nogen af hendes kontakter begyndte med T?
Nej, vi talte aldrig om, hvem de var.
Overvejede du aldrig at fortælle det til politiet?
- Ingen spurgte. - Og du tænkte ikke på det selv?
Nej.
Nej, det gjorde jeg ikke.
Hvis det var alt, skal jeg gå nu.
Jeg skal arbejde.
Ja, det er dig, der driver stalden nu.
- Hej. - Hej.
Hej. Hvor har du været?
Til et møde på skolen.
Okay, vi har et forhør nu,
og det ville være fint, hvis du var med. Kom.
Før I stiller spørgsmål,
vil min klient ændre visse tidligere udtalelser.
Værsgo, Alex.
Jeg gik i seng med Hanna.
Okay. Det ved vi allerede.
Vi så hinanden den dag, hun skulle rejse.
Hvilket tidspunkt?
Jeg ved det ikke præcist, men i løbet af dagen.
Og I havde sex?
Svar mig højt.
Ja.
Jeg vidste, hun skulle rejse, så jeg ville vel sige farvel.
Det lyder, som om I så hinanden regelmæssigt.
Ja. Jeg var sammen med Andrea, men...
Med Hanna var det noget andet, det var...
Var hun en, du kunne udnytte?
Det behøver du ikke svare på.
Ifølge Love Gran var Hanna bange for dig.
- Hvorfor var hun det? - Hanna var ikke bange for mig.
Hvorfor skulle hun være det? Jeg har ikke engang mødt Love.
På filmene ser man, du gør hende fortræd.
Jeg var ung, det er ikke noget, jeg er stolt af, men...
Hør, jeg elskede Hanna.
Vi vender tilbage til morddagen.
I mødtes og havde sex.
Hvor mødtes I?
Vi var altid i min fars jagthytte.
Den, der er under en kilometer fra,
hvor Hanna blev fundet begravet?
Jeg forstår, at I tror, at jeg...
Men det var ikke... Jeg har ikke gjort noget.
Du har ikke sagt et eneste ord for at overbevise mig om det modsatte.
Du var ikke gået glip af en kamp i syv år.
Men netop denne dag valgte du at springe over. Hvorfor?
Jeg elskede Hanna, og hun skulle rejse.
Jeg ville overbevise hende om ikke at gøre det, og jeg...
Det var lige meget, hvad jeg sagde, hun havde bestemt sig...
Gav du Hanna noget?
- Nej. - En halskæde?
- Med en guldsommerfugl? - Nej.
Ved du, om Hanna så andre mænd?
Hvad? Nej.
- Gjorde hun det? - Nej.
Så hun andre mænd?
- Ved du noget... - Han har svaret på spørgsmålet.
Så hun andre på Internettet eller andre steder?
- Så hun andre? - Vi tager en pause her.
I kan blive, vi kommer straks.
Vent.
Der er en grund til, jeg stillede de spørgsmål.
Kan du huske, at jeg fortalte dig om mordet på Josefin?
Hvordan kan vi vide, det ikke er samme gerningsmand?
Veronika, vi har en mistænkt gerningsmand her
uden alibi, som har kvælningssex med offeret på film.
Han har indrømmet, de mødtes samme dag, hun formodentlig døde,
i det område, hvor du fandt liget.
Hvad er det, du ved, jeg har overset?
Hanna og Josefin havde ens halskæder.
- Ens halskæder? - De fik dem af ham.
Det kan være ham, der er dømt for mordet på Josefin eller en anden.
Hvor mange unge piger kan lide sommerfugle? Hva'?
De sælger dem i alle smykkebutikker.
- Ja, men... - Ikke flere men. Det er nok.
Intet af det, du har sagt, har overbevist mig.
Tag fri resten af dagen.
Hvad?
Gå hjem.
- Hej. - Hej.
- Kan jeg få en underskrift her? - Ja.
- Ja? - Hej, det er mig.
Jeg ved, du ikke vil tale med mig lige nu,
men jeg er på plejehjemmet, og bussen kommer ikke.
Kører du?
Kan du hente mig? Nu?
Ja.
Katrin.
Du må lade mig prøve igen.
Nej, jeg kan ikke.
- Lad mig prøve en gang til. - Jeg vil ikke.
- Hej. - Hej.
Er der sket noget?
Nej, jeg vil bare hjem.
Ja...
Okay.
Farvel.
- Hej. - Hej.
Rasmus sagde, du ville tale med mig.
Ja, jeg hørte, dig og Veronika havde en...
diskussion, eller hvad man skal kalde det.
Er det noget, jeg skal vide?
Nej, det var ikke noget særligt.
Hun tog en gammel sag op,
som hun troede var relateret til Hanna Hagman.
Josefin Forss?
- Ja. - Det nævnte hun også for mig.
Josefins mor ringede og sagde,
Veronika havde været der og stillet spørgsmål.
Okay.
Men du...
Jeg vil være ærlig over for dig.
Nassir, det er sådan, at Veronika
har haft det psykisk dårligt i perioder.
Hun har været sygemeldt og indlagt to gange.
Jeg håber ikke, det er sådan noget igen.
- Nej. - Så vil du...
Hvis du bemærker noget, så kom til mig med det samme.
- Ja, selvfølgelig. - Godt.
Du... Vent lidt.
Kan vi...
Nu vi er alene, kan vi så snakke lidt?
Her?
Ja, her er fint, ikke?
Jeg var i garderoben...
og jeg blev lidt overrasket.
Det så ud, som om det hører hjemme på dit arbejde.
På stationen.
Jeg troede, du ville tale om Simon.
Driver du din egen efterforskning hjemmefra?
Jeg har svært ved at følge med i, hvad der foregår.
Du...
Hvad fanden er det, du laver på arbejdet?
Veronika?
Maj-Britt!
Hvad laver du herude?
- Det begyndte at regne. - Ja, ovenikøbet.
Veronika?
Hvad er der sket?
Jeg må tale med dig.
Liv, kan du gå på dit værelse?
Jeg må tale med mor alene. Okay?
Jeg vil fortælle det nu.
Og du skal tro på mig.
Okay.
Tomas...
Jeg kan se mennesker, som ikke er her mere.
De viser sig for mig.
- Veronika... - Jeg er ikke skør.
Det er rigtigt. Jeg lover.
- Hun er her nu. - Hvem?
Pigen ved træet derovre. Kan du se fuglen?
Kan du se den?
Ja, jeg kan se den.
Tomas, hør på mig.
Det er sandt. Jeg ved, hvordan det lyder. Jeg er ikke skør.
- Du må tro på mig. - Okay.
Okay.
Jeg tror på dig.
Skat.
Jeg tror på dig.
Okay?
Selvfølgelig gør jeg det.
Sæt dig ned.
Tak. Jeg er så glad for, at du sagde det.
Du er ikke alene.
Du er aldrig alene.
Jeg henter plastre.
Hej, det er Tomas.
Ja, jeg talte med hende om det.
Jeg tror, du har ret. Det er nok bedst.
Kan du møde os, når du er på hospitalet?
- Veronika. - Far?
- Far, hvad sker der? - Veronika, vent.
- Hej, det er Tomas. - Hej, jeg hedder Saga Morén.
Jeg ringer fra...
Ja.
Lægen kan tage imod dig nu.
Hun slap uden større skader,
men hun var psykotisk, da hun ankom.
Hun har fået noget beroligende, så hun sover hele natten.
Hvad skete der?
Omstændighederne er uklare,
men hun kørte vist ind i et træ.
Hun har...
været lidt ude af balance.
Før hun kørte, var hun oprevet og...
Ja, forvirret.
Jeg kan se, at hun har været indlagt to gange før,
og at hun har haft en psykose.
Ja, det går længere tilbage end det.
Allerede som barn havde hun vrangforestillinger.
Hun sagde, at hun så døde mennesker.
Og at de kontaktede hende.
Det var det, hun sagde til mig.
Før hun kørte.
Åh gud.
Hvornår kommer mor hjem?
- Det ved jeg ikke. - Du sagde, hun ikke kom noget til.
Ja, men...
Nogle gange har man brug for lidt ekstra hvile.
Jeg forstår ikke. hvordan du kan holde det ud.
Der er altid noget med hende.
Hvorfor kan hun ikke være en normal mor?
Liv.
Du ved, at jeg elsker dig, ikke?
Bare en gang?
Nej, mange gange. Millioner af gange.
Godmorgen, Veronika.
Hvordan har du det?
Lad mig gøre det.
Tag det roligt.
Kan vi få to minutter?
Selvfølgelig.
Tak.
Prøvede du at begå selvmord?
Hvad?
Prøvede du at begå selvmord?
Nej. Nej, det var en ulykke.
Jeg er bekymret for dig.
Du har det ikke godt. Du er syg.
Tomas, det var en ulykke, det var...
Jeg sad i bilen og...
Men nu er du her, ikke?
Og du skal få rigtig hjælp denne gang.
Så alt...
Alt skal nok gå fint.
Du sagde, du troede på mig.
Og så gik du bag min ryg.
Men...
spøgelser findes ikke.
Veronika.
Gå.
Hej, det er Nassir.
Hej, det er mig.
Hej. Hvordan har du det?
Hallo?
Jeg har ikke fortalt dig alt.
Kan du komme her?
Til hospitalet.
- Hej. - Hej.
Sid ned.
Jeg hørte om ulykken.
Jeg har Hannas dagbog.
Hvad for en dagbog?
Hannas dagbog.
Jeg kan ikke forklare hvordan, men du skal lytte.
Hun skriver, at hun er forelsket i Alex.
Men der er en anden.
En, hun er bange for, som hun kalder for T.
Jeg ved ikke, hvem det er.
Jeg tror, det kan være morderen.
Eller Niklas Borsén, men det er ikke Alex.
Jeg ved, at mordene på Hanna og Josefin er forbundet.
Jeg ved det.
Kun Oskar falder uden for.
Okay, hvem er Oskar?
Oskar Lidman.
En dreng, der faldt i floden og druknede for fem år siden.
Han var i skoven, da Hanna døde.
Jeg kan bevise det.
Hej Veronika, jeg hedder Mona.
Jeg kommer fra den psykiatriske afdeling. Du skal følge med mig.
- Hvad? Nej. - Det er ikke dit valg.
Vent, vi er ikke færdige her.
Gå hjem til mig, alt er i mit klædeskab.
Optegnelser, Hannas dagbog... Jeg sagde jo, vi ikke er færdige.
- Vi tales ved, når du er tilbage. - Nej, nu.
Du må undersøge det.
Det er ikke Alex.
Tag til skoven, hvor Hanna blev fundet, og led efter en gummistøvle.
Det er Oskars gummistøvle.
Han mistede den, da han løb fra stedet.
Hvad fanden? Slip mig.
Hører du? Slip, sagde jeg.
Slip.
Slip mig!
Nassir!
Slip. Nassir!
Sig til dem, der er en misforståelse!
Slip! Nej!
Nej!
Tekster af: Jakob Jensen plint.com