- Du gjorde meg til en narkoman. - Jeg ga deg et liv.
Hei, Sofia, det er Veronika. Jeg må melde meg syk i dag.
Hvor har du fått det halskjedet fra?
Det var Josefin sitt. Hun ga det til meg.
Jeg snakket med Johan Rutfjäll.
- Alex var ikke der. - Da tar vi ham inn.
Hanna bodde på låven. Hun ønsket ofte å være alene.
Dette er Nassir sin sak. Du skal assistere ham,
ikke drive egen etterforskning. Dette er en advarsel.
Hva føler du?
Er han der?
MAMMA ER SKIKKELIG FORBANNET.
Han sier at ingen må få vite om oss.
Men jeg vil likevel være med ham.
JEG VET AT DET KANSKJE ER... MEN NÅ VET JEG AT...
Alex elsker meg på ordentlig.
Hvis jeg er sammen med Alex, ville T aldri våge.
Da kan ikke T gjøre meg noe.
Han trenger støtte og ekstra hjelp.
Dette er aldri lett.
Det er så mange spørsmål og følelser å ta stilling til.
Jeg er sikker på at vi vil ha en mer omfattende...
Det er sammensatt dette her.
Unnskyld, hva sa du?
At resultatene viser at Simon ikke har ADHD.
Men hvordan er det mulig? Han oppfyller stort sett alle kriterier.
Ja, men det er ikke fullt så enkelt.
Han kan ikke sitte stille, han sliter med å konsentrere seg,
vanskeligheter med å samhandle med klassekameratene.
Ja, alt dette har vi også lagt merke til.
Det stemmer at Simon viser noen mønstre som samsvarer med
det man ofte forbinder med nevrodivergens, men...
oppførselen hans er selvmotsigende.
Hvordan da?
Det er som om han velger å være slik.
Som om det er en strategi.
- Hva mener du med "velger"? - Det vi gjør i slike situasjoner,
er at vi ser på de underliggende årsakene
som har kommet opp i samtaler med Simon.
Det vi har observert,
i tillegg til det dere som foresatte har svart på.
Og?
Det er tydelig at Simon er drevet av en veldig sterk angst.
Angst? For hva?
Først og fremst er angsten knyttet til deg.
Meg?
Ja.
- Hvordan? - Jo...
for det første jobber du som politi, noe som skaper usikkerhet.
"Hva vil skje med mamma på jobben?"
Vi har også lagt merke til at han er veldig rask til å beskytte deg.
Som betyr at tankene hans kan komme på avveie,
som gjør at han virker veldig distrahert.
Jeg opplever ikke at Veronikas yrke er et problem for Simon.
Eller for Liv, for den saks skyld.
Barna våre har et trygt og godt hjem.
Vi er ikke her for å sette spørsmålstegn ved dere.
Vi er her for å hjelpe Simon.
Takk.
For hva?
At du støttet meg der inne.
Det siste jeg trenger
er en etterforskning av sosialtjenesten akkurat nå.
Jeg klarer å ta vare på familien min.
Hvis du bare hadde vært mer til stede.
Vent litt.
Er det du som har beskrevet meg som en dårlig forelder?
- Jeg har ikke svart på spørsmål. - Nei, slapp av.
Jeg sa det bare sånn som det er.
For Simons skyld, ok?
Du synes det er min feil.
- Hei. - Hei.
- Vet du hvor Julia er? - Hun er på låven.
Ok, takk.
Hei.
Hei, Julia.
Hei.
Anita er ikke her.
Nei, det er deg jeg vil snakke med.
Angående det halskjedet.
Du aner virkelig ikke hvor Josefin kan ha fått det fra?
Kan hun ha kjøpt det selv? Kan hun ha fått det av noen?
Jeg vet ikke.
Julia, kom igjen. Hjelp meg her.
Du...
Hun sugardatet på nettet.
Han vil se fitta mi for en Ralph Lauren.
Jeg tror jeg er verdt litt mer enn det, kompis.
Hva skal du gjøre med alle pengene?
Jeg donerer dem til en dyrerettighetsorganisasjon.
Nei, jeg skal kjøpe en egen hest, som ikke mamma bestemmer over.
Jævla kryp.
- Hva er det? - Nei, ingenting.
Du...
Du kan få dette av meg.
Som takk for at jeg fikk låne datamaskinen din, og... ja...
- Virkelig? - Ja.
Kan Niklas Borsén ha gitt henne halskjedet?
Hun ville aldri ha solgt seg for dette.
Vet du om noen av kontaktene hennes begynte på T?
Aner ikke, vi snakket aldri om hvem de var.
Du tenkte aldri å fortelle dette til politiet?
- Ingen spurte. - Og du tenkte ikke å gjøre det selv?
Nei.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Så hvis det var alt, må jeg gå nå.
Jeg har en jobb å gjøre.
Ja, det er du som driver stallen nå.
- Hei. - Hei.
Hei. Hvor har du vært?
På et møte på skolen.
Ok, vi har et avhør nå,
og det hadde vært bra om du var med. Kom.
Før dere begynner å stille spørsmål,
vil min klient endre noen av sine tidligere uttalelser.
Vær så god, Alex.
Jeg lå med Hanna.
Det visste vi allerede.
Vi traff hverandre den dagen hun skulle reise.
Når da?
Jeg vet ikke nøyaktig, men en gang i løpet av dagen.
Og dere hadde sex?
Svar meg høyt.
Ja.
Jeg visste at hun skulle dra, så jeg ville si ha det.
Høres ut som om dere traff hverandre regelmessig.
Jeg var med Andrea, men...
Med Hanna, var det noe annet, det var...
Var hun en du kunne utnytte?
Du trenger ikke å svare på det.
Ifølge Love Gran, var Hanna redd deg.
- Hvorfor var hun det? - Hanna var ikke redd meg.
Hvorfor skulle hun være det? Jeg har ikke engang møtt denne Love.
Det er tydelig i videoene at du gjør henne vondt.
Jeg var ung, det er ikke noe jeg er stolt av, men...
Jeg elsket Hanna.
Hvis vi går tilbake til dagen drapet skjedde.
Dere møttes og hadde sex.
Hvor møttes dere?
Vi var alltid i pappa sin jakthytte.
Den som ligger mindre enn en kilometer
fra der Hanna ble funnet begravd?
Jeg forstår at dere tror at jeg...
Men det var ikke... Jeg har ikke gjort noe.
Så langt har du ikke sagt et eneste ord
for å overbevise meg om noe annet.
Du hadde ikke gått glipp av en kamp på sju år.
Men akkurat denne dagen velger du å stå over. Hvorfor det?
Jeg sier jo at jeg elsket Hanna, og hun skulle dra.
Så jeg ville overbevise henne om til å la være, og jeg...
Men det spilte ingen rolle hva jeg sa, hun hadde bestemt seg...
Ga du Hanna noe?
- Nei. - Et halskjede?
- Med en gyllen sommerfugl? - Nei.
Vet du om Hanna var sammen med andre menn?
Hva? Nei.
- Gjorde hun det? - Nei.
Traff hun andre menn enn deg?
- Vet du noe... - Han har allerede svart på det.
Møtte hun noen andre på nettet, eller andre steder?
- Traff hun noen andre? - Vi tar en pause her.
Dere kan bli her, vi er straks tilbake.
Vent.
Det er en grunn for at jeg stilte disse spørsmålene.
Husker du at jeg fortalte deg om drapet på Josefin?
Hvordan kan vi vite at det ikke er samme gjerningsmann?
Veronika, vi har en mistenkt gjerningsmann her,
uten alibi, som er filmet mens han har kvelningssex med offeret.
Han har innrømmet å ha møtt henne den dagen hun sannsynligvis døde,
i området der du fant liket.
Forklar meg hva du vet som jeg har gått glipp av?
Hanna og Josefin hadde like halskjeder.
- Like halskjeder? - De fikk dem av ham.
Det kan være han som er dømt for drapet på Josefin, eller noen andre.
Hvor mange unge jenter liker sommerfugler? Hva?
De selger dem i alle gullsmedforretninger.
- Ja, men... - Ikke flere men. Nå er det nok.
Ingenting av det du har sagt har overbevist meg.
Jeg vil at du skal ta fri resten av dagen.
Hva?
Gå hjem.
- Hei. - Hei.
- Kan jeg få en signatur her? - Ja.
- Ja? - Hei, det er meg.
Jeg vet at du ikke vil snakke med meg akkurat nå,
men jeg er på sykehjemmet og bussen kommer ikke.
Er du ute å kjører?
Kan du hente meg? Nå?
- Ja. - Fint.
Katrin.
Du må la meg prøve igjen.
Nei, det kan jeg ikke.
- Vær så snill, la meg prøve igjen. - Jeg vil ikke.
- Hei. - Hei.
Har det skjedd noe?
Nei, jeg vil bare hjem.
Ja...
Ja vel.
Ha det.
- Hei. - Hei.
Rasmus sa at du ville snakke med meg.
Ja, det stemmer, jeg hørte at du og Veronika hadde en...
diskusjon eller hva jeg skal kalle det.
Er det noe jeg trenger å vite?
Nei, det var ikke noe spesielt.
Hun tok opp en gammel sak
hun trodde kunne ha noe å gjøre med Hanna Hagman.
Josefin Forss?
- Ja. - Hun tok det opp med meg også.
Josefin sin mor ringte her om dagen
og sa at Veronika hadde vært der, og stilt noen spørsmål.
Ja vel.
Men du...
Jeg skal være ærlig med deg, Nassir,
det er sånn at Veronika...
har hatt perioder hvor han har vært psykisk syk.
Hun har vært sykmeldt to ganger og innlagt på sykehus.
Håper virkelig at det ikke er noe sånt som er på gang igjen.
- Ok. - Så jeg vil at du skal...
Hvis du merker noe, så kom til meg med en gang.
- Ja, selvfølgelig. - Bra.
Du... vent litt.
Kan vi...
Mens vi er alene, kan vi kanskje snakke litt?
Her?
Ja, det funker vel bra?
Jeg var i garderoben i dag...
...og jeg ble litt overrasket.
Det så ut som det hører hjemme på jobben din.
På stasjonen.
Jeg trodde du ville snakke om Simon.
Driver du din egen etterforskning hjemmefra?
Har vanskelig med å følge med på hva det er som skjer.
Du?
Hva faen er det du holder på med på jobben egentlig?
Veronika?
Maj-Britt!
Hva gjør du her ute?
- Det begynte å regne. - Ja, det begynte til og med å regne.
Veronika?
Hva er det som har skjedd?
Jeg må snakke med deg.
Liv, kan du gå på rommet ditt, er du snill?
Jeg må snakke med mamma alene. Ok?
Jeg vil fortelle deg det nå.
Og jeg vil at du skal tro på meg.
Ja vel.
Tomas...
Jeg kan se mennesker som ikke er her lenger.
De viser seg for meg.
- Veronika... - Jeg er ikke gal.
Dette er ekte. Det lover jeg.
- Hun er her nå. - Hvem?
Jenta ved treet der borte. Ser du fuglen?
Ser du det?
Ja, jeg ser det.
Tomas, hør på meg.
Det er sant, jeg lover.
Vær så snill, jeg hører hvordan det høres ut, jeg er ikke gal.
- Vær så snill, du må tro på meg. - Ok.
Ok.
Jeg tror på deg.
Elskling.
Jeg tror på deg.
Ok?
Selvsagt gjør jeg det.
Sett deg.
Takk. Jeg er så glad for at du sa det.
Du er ikke alene.
Du er aldri alene.
Jeg henter plaster.
Hei, det er Tomas.
Ja, jeg snakket med henne om det.
Jeg tror du har rett. Det er nok det beste.
Ok, kan du møte oss når du er ved sykehuset?
- Veronika. - Pappa?
- Hva er det som skjer, pappa? - Veronika, vent.
- Hei, det er Tomas. - Hei, jeg heter Saga Morén.
Jeg ringer fra...
Ja.
Hei, legen kan ta imot deg nå.
Som jeg sa, slapp hun unna uten alvorlige skader,
men hun var psykotisk da hun kom.
Vi har gitt henne noe beroligende, så hun vil sove hele natten.
Hva skjedde?
Omstendighetene er uklare,
men tilsynelatende kjørte hun rett inn i et tre.
Altså, hun...
har vært litt ute av balanse.
Før hun kjørte, så var hun opprørt og...
...ja, forvirret.
Jeg kan se at hun har vært innlagt to ganger tidligere
og at hun har hatt en psykose.
Ja, det går lenger tilbake enn som så.
Allerede som barn hadde hun vrangforestillinger.
Hun sa at hun så døde mennesker.
Og at de kontaktet henne.
Det var det hun sa til meg.
Før hun kjørte.
Herregud...
Når kommer mamma hjem?
- Jeg vet ikke. - Du sa at hun ikke er skadet.
Ja, men...
Av og til så behøver man litt ekstra hvile.
Jeg skjønner ikke hvordan du holder ut.
Det er alltid noe med henne.
Hvorfor kan hun ikke være en normal mor.
Liv.
Dere vet at jeg elsker dere, ikke sant?
Bare én gang?
Nei, mange ganger. Millioner av ganger.
God morgen, Veronika.
Hvordan føler du deg?
La meg gjøre det.
Ta det med ro.
Kan du gi oss to minutter?
Selvsagt.
Takk.
Prøvde du å ta livet av deg?
Hva?
Prøvde du å ta livet av deg?
Nei, det var et uhell.
Jeg er bekymret for deg.
Du er ikke frisk. Du er syk.
Tomas, det var et uhell, det var...
Jeg satt i bilen og...
Men nå er du her, ikke sant?
Og du skal få hjelp, på ordentlig denne gangen.
Så alt...
Alt kommer til å bli bra.
Du sa at du trodde på meg.
Og så gikk du bak ryggen på meg.
Men...
det finnes ikke spøkelser.
Veronika.
Gå.
Hei, det er Nassir.
Hei, det er meg.
Hei. Hvordan går det?
Hallo?
Jeg har ikke fortalt deg alt.
Kan du komme hit?
Til sykehuset.
- Hei. - Hei.
Sett deg.
Jeg hørte om ulykken.
Jeg har Hannas dagbok.
Hvilken dagbok?
Hannas dagbok.
Jeg kan ikke forklare hvordan, men jeg vil at du skal lytte.
Hun skrev der at hun er forelsket i Alex.
Men det er en annen.
En hun er redd for, en hun kaller T.
Jeg vet ikke hvem det er.
Men jeg tror det kan være morderen.
Eller Niklas Borsén, men det er ikke Alex.
Jeg vet at drapene på Hanna og Josefin henger sammen.
Jeg vet det.
Det er bare Oskar som ikke passer.
Ok, og hvem er Oskar?
Oskar Lidman.
En liten gutt som falt i elva og druknet for fem år siden.
Han var i skogen da Hanna døde.
Jeg kan bevise det.
Hei Veronika, jeg heter Mona.
Jeg er fra psykiatrisk avdeling, Jeg vil at du skal bli med meg.
- Hva? Nei. - Jeg er redd det ikke er ditt valg.
Vent, vi er ikke ferdige her.
Gå hjem til meg, alt er i garderoben min.
Arkiver, Hannas dagbok... Vi ikke er ferdige ennå.
- Vi snakkes når du er tilbake. - Nei, nå.
Du må undersøke dette.
Det er ikke Alex.
Dra til skogen der Hanna ble funnet, og se etter en gummistøvel.
Det er Oskar sin gummistøvel.
Han mistet den da han løp fra stedet.
Faen. Slipp meg.
Hører du hva jeg sier? Slipp meg.
Slipp!
Slipp meg!
Nassir!
Slipp meg. Nassir!
Fortell dem at det er en misforståelse!
Slipp meg! Nei!
Nei!
Tekst: Ine Timmermans plint.com