ВДЪХНОВЕН ОТ ПОДКАСТА НА "ТРУТ ПОДКАСТИНГ КОРП"
ОГНЕН АД:
РАЗРУШИТЕЛЕН ПОЖАР, КОЙТО ПРИЧИНЯВА ОПУСТОШЕНИЕ;
КОНФЛИКТ
Повикахме част от екипа, който ръководеше. Чакат отвън.
Вие ли сте разследвали палежите с капитан Бърк?
- Това той ли е? - Чакаме потвърждение от съдебния лекар.
- Убийство ли е? - Тялото е намерено на пода до входа.
Едва ли умишлено си е легнал там, за да се задуши от дима.
- Кой командваше след кап. Бърк? - Агент Хъдсън, от федералните служби.
Вече не командвате, агент Хъдсън. Ние поемаме нататък.
- Предайте документацията в офиса ни. - Добре.
Доколкото разбрах, сте разследвали някой си Дейв Гудсен.
- Знаем ли къде е? - Прекара нощта у бившата си жена.
- Очевидно се е измъкнал. - Не е.
Шефът на екипа за разследване на палежи е загинал в пожар.
Не ми казвай, че има друг заподозрян.
Не се дъня на наблюдения, ясно?
Сега си се издънил.
Там е работата, че не съм.
- Какъв ти е рангът? - Никакъв.
Пенсионираха ме.
- Помня те. - И аз те помня.
- Ти си онзи некадърник - Грегорио. - Еспозито.
Напусни местопрестъплението ми, Еспозито.
И не се меси в разследването.
Беше сержант Пиърсън в патрулката зад кръчмата на Рони.
- Разкарайте го. - Паролата ти още ли е "фройлайн"?
Ще вземем показания от всички ви. Има ли и други от екипа?
ХАРВИ ЕНГЪЛХАРТ
Харв.
По-добре не влизай, Мишел.
Защо?
За всички беше очевидно, че между вас има нещо.
Ако вътре е той...
- Има труп ли? - Чакаме да го идентифицират.
- Но ръстът, телосложението. - Не.
- Стига. - И други неща съвпадат.
Най-добре изчакай в колата.
Ще искат да говорят с теб.
Добре ли си?
Да, отивам.
- Кихоу, говори ли със съседката? - Извън града е, оставих й съобщение.
- Следовател Калдерон, не се познаваме. - Изнесохте реч пред випуска ми.
"Те вярват в закона, ние вярваме в реда"?
Да, госпожо.
- Как ти се стори? - Самата истина, госпожо.
Стивън... Капитан Бърк, те е обучавал.
Била си на мисия под негово командване. Сформирал е този екип с теб.
Проверяваме насилниците, които е затворил и наскоро са излезли,
както и бившата му жена и братята й
и дали не е прецакал някого в службата.
Стават такива работи.
- Ясно откъде ще започнем. - От подпалвача, когото разследваме.
На какъв етап бяхте?
- Щяхте ли скоро да го заловите? - Напредвахме.
Говорим за този Гудсен, нали?
Да, Дейвид Гудсен. Главният разследващ палежи на Ъмбърланд.
Чух, че наскоро са се счепкали с Бърк.
Да.
Доколкото разбирам, има разрешително и ходи въоръжен.
Така е, госпожо.
Ако това там е Стивън Бърк,
моят опонент на видеоигри и добър приятел,
най-умното ченге, което познавам,
не че стандартът ми е висок, но все пак...
Нямам думи, с които да опиша
колко ще стъжня живота на виновника за това.
Мамка му.
- Привет, Бенджи. Как е? - Привет.
Защо ползваме "паркирам" само за паркинги? Става и за в парка.
Супер се работи с теб.
НЕПОЗНАТ НОМЕР
- Вдигни. - Ало?
Бенджи, с предплатена карта съм.
- Какво става? - Трябва ми помощ.
На теб ти трябва помощ?
Запази подигравките за после. Бързам!
Казвай.
Макар още да няма официално изявление,
според Канал 6 къщата е била наета
от полицейския капитан Стивън Арън Бърк.
Пожарникарите са се отзовали на сигнал малко след 3 ч. през нощта
и са се заели с потушаването на пожара, причината за който още не е известна.
Трябва да тръгвам.
...пожарът вече е овладян.
Важи и за теб.
Канят се да ме натопят.
- Не се майтапя. - Само по филмите говорят така.
- Но в момента се случва точно това. - Да бе, да!
Позволи ми да знам, става ли?
Я да се успокоим.
Ако някой те пита, бил съм тук.
Рийбс.
Бил съм тук цялата нощ.
Откъде да съм сигурна?
- Моля? - Взех успокоителни, бях изтощена.
Спах като пън.
Бях тук.
Не мога да се закълна.
Така че - не знам къде си бил.
Привет, какво става?
- Гудсен се раздвижи. - Кажи ми, като стигне, където е тръгнал.
- Почти е там. Отива на работа. - Ама разбира се.
Разраства се.
Вятърът носи горящи листа, въглени и запалими неща.
- Викнахме ли хеликоптери? - Ще изгубим видимост.
Трябват ни още огнеборци и брадви.
Искам си колата.
Това ли те вълнува?
Потрошена ли е?
Да.
- Къде карат потрошените коли? - На гробището за трошки, Дейв.
Нямам представа. Сигурно на наказателния паркинг.
Не съм аз.
Не съм подпалил у Бърк.
Знам за налудничавата ви идея, че съм подпалвач.
"Налудничава идея"? Да.
Това не е мое дело. Не че другите са.
Подпалил си "Олд Съли".
Сигурен съм.
Бърк беше на косъм да те свърже с 20 пожара.
А сега е мъртъв.
Така че...
Я дай пак, Дейв.
Невинен съм!
Виж.
Снощи бях у Рийба.
Цялата нощ.
Разбирам.
А у Рийба има ли заден вход?
Защото много къщи имат.
Ти как точно се беше изразил?
А, да.
"Изхвърча ли аз,
хвърчите и вие."
Давай, пробвай се, отвратително копеле.
Убил си дете. Излез и затвори след себе си.
Съжалявам за приятеля ти.
- Знам, че ме мислите за подпалвач. - Сигурни сме.
Ами арестувай ме.
Като имам каквото ми трябва.
Улики ли?
Доказателства?
Свидетели, които са ме видели наблизо?
Не, сетих се!
- Романът, който пиша. - И в който опожаряваш наред.
- Само че не опожарявам аз. - Така ли?
Не аз, Доналд подпалва.
- Да. - Ясно.
И защо му е на Доналд да подпалва?
- Какво има, Сид? - Съмнителен пожар в района на Глас.
- Не е зле да проверите. - Добре.
И какво стана сега?
Поредният пожар, който не съм подпалил аз.
- Вие ли разследвате? - Да.
- Имам всичко на запис. - Чудесна новина.
Може и да не е. Аз съм Отъм, между другото.
Разследващи Гудсен и Калдерон.
- Може ли? - Колата е под наем.
- Това е лабораторията. - Тя ли е изгоряла?
Вторият етаж. Извършваме научна дейност.
На първия етаж има... имаше студио за графичен дизайн.
Целим извличането на невъглеродни горива от вода.
Боравим с водород.
Стриктно поддържаме 19 градуса, за да не се стига до това.
Момент, а откъде е тръгнал пожарът?
- Отникъде. - Температурата в стаята се е покачила.
Умишлено.
Термостатът е защитен с парола и само аз имам дистанционен достъп.
Паметта на устройството показва влизане в 4 сутринта от непроследим адрес.
- Ами пръскачките? - Не са се задействали.
Който е хакнал климатика, е деактивирал и тях.
Ясно.
- Пожарът може да е подпален дистанционно. - Дори от Париж.
НЕУДЪРЖИМ ГОРСКИ ПОЖАР! ЗАПОВЕД ЗА НЕЗАБАВНА ЕВАКУАЦИЯ
Г-жо Макларън, обажда се следовател Кихоу. Още ли сте на летището?
Там има ли телевизор? Най-добре вижте.
Районът около къщата ви, за жалост. Кога казахте, че пристигате?
Най-добре изчакайте да отменят извънредното положение.
Да, госпожо.
- Дъскорезницата е. - Откъде знаеш?
И стърготините горят като бензина.
Колкото са по-фини, по-лесно пламват.
- А защо сме се запътили към огъня? - Не сме.
Караме след пожара. Движим се на изток също като него.
Да оставим това на пожарникарите и да се върнем в офиса, докато ни извикат.
Искам да поговорим.
Не ми е до твоите глупости. Спри, ще си викна такси.
- За майка ми ли предпочиташ да говоря? - Разбира се, копеле.
За първата, която ме е отблъснала?
За пиенето на баща ми?
- За първия пожар, който съм видял? - Добре, давай.
У съсед на нашата улица. Бях на 12 г.
Пламъците избиваха през покрива
сякаш отиваха при Бог.
Прозорците в къщата само пукаха.
Пук-пук.
Беше красиво.
Виж, погледни.
Би трябвало да мразим нещо толкова опасно.
Но мразиш ли огъня?
Не.
Може дори да го харесаш.
Ти харесваш ли го?
Абсолютно.
- Стига, какво правиш? - Да си поиграем.
Намали.
- Спри, Дейв. - Живни малко!
Спри!
Спри ти казах!
- Ще ме застреляш ли? - Ще ти пръсна мозъка, намали!
Всичките ни оператори в момента са заети.
- Не се шегувам. - Бихте ли изчакали?
- Или се обадете пак. - Спри скапаната кола!
По дяволите!
- Спри тъпата кола! - Искаш да спра ли, Мишел?
Казах да спреш!
С удоволствие.
Стига бе.
Не.
По дяволите!
Боже.
Имаш...
Имаш право да мълчиш.
Всичко, което кажеш, може и ще бъде използвано срещу теб.
СКОРОШНА АКТИВНОСТ
Ето го.
КОПИРАНЕ НА ЗАПИСА
ИЗТРИВАНЕ
Добре, до десет минути сме там.
- А в какво точно ме обвиняваш? - Откъде да започна?
Опит за убийство на служител на реда, нападение, заплаха за обществото.
Завил съм без мигач?
Може да го добавим.
И пак нямаш доказателства.
- Кой си живее живота сега, нещастник? - Еспо, цирозата усеща ли се вече?
- Прочете ли му правата? - С пистолет в устата, не знам важи ли.
- Мамка му. - Жалко, мечтаех да го направя аз.
Нищо, и резултатите от ДНК пробата на ръкавицата ми стигат.
- От пожара в дома на Бърк ли? - Да.
- Съвпада. - Така ли?
Цитирам лабораторията - "пълно съвпадение".
С теб, Дейвид.
Мамка му.
Може ли да регистрирам задържания?
Благодаря.
Да му се не види!
- Поиска ли адвокат? - Не.
- Тоя защо е тук? - Наложи се да я докарам.
- Добре си подредила Гудсен. - Опита се да ме убие.
Не те съдя. Чудя се ще говори ли с теб.
- Това е единственият ни шанс. - Защото иска да спи с теб ли?
Точно така, капитане.
Имаме съвпадащата ДНК.
Много пъти съм виждала това да не минава в съда.
- И аз. - На него му се говори.
Иска да се изперчи колко умен е бил през всичките тези години,
докато ни е разигравал.
Такива като него никога не си признават.
- Къде мога да се измия? - Ще те заведа.
- Някой да има четка за коса? - Да.
Благодаря.
Разкарай се вече.
Да, фройлайн.
Рано или късно ще разберат.
Това скалъпено обвинение няма да издържи
и ще подновят разследването.
Ченгетата не прощават на убийците на ченгета.
Не им се разминава.
Отмъщаваме за своите.
Винаги хващаме виновника.
Достатъчно е един да подметне, че сме се чукали.
И ще насочат вниманието си към теб.
Ще те питат къде си била онази вечер. Ще засекат през телефона ти.
Ще гледат под лупа
всяка подробност,
която може да не си спомняш.
СТРОИТЕЛЕН КОНТРОЛ
Мамка му.
- Внимавай как водиш разпита. - Добре.
Не допускай да те изнерви.
Късно е за това.
Здрасти.
Привет.
- Кои са приятелите ти зад огледалото? - Капитан Пиърсън и лейтенант Дюрел.
Бих им помахал, но...
Много си спокоен за човек,
обвинен в убийство, палеж и опит за убийство.
Разбирам, че нещата доста се объркаха. Наистина.
Не знам как моята ДНК се е озовала на тази ръкавица.
Но разбирам защо се държите така и ще го изтърпя, докато ме оневинят.
Но другите неща?
Опит за убийство на полицай?
Тя никога не си слага колана.
Ама никога.
Има отрязана закопчалка и я пъха вместо колана.
Крещеше нещо за пожара и за друг пожар, когато била дете,
и после стреля в прозореца.
Аз изгубих управление и се блъснахме.
Обвинен си в убийството на капитан от полицията.
- Не съм го извършил аз. - ДНК експертизата казва друго.
Доколкото разбирам, тази ДНК е от ръкавица,
а тя е намерена в задния двор.
Това какво доказва?
- Доказва, че си подпалвач. - Разследващ палежи.
И си изпуснал ръкавицата, докато си бягал.
Не звучи убедително.
Забавно ли ти е?
Нямам нищо общо със смъртта на кап. Бърк.
- А с палежите "Разделяй и владей"? - Не.
- А книгата, която пишеш? - Художествена измислица.
С подробности от нерешени случаи, които само подпалвачът може да знае.
Или разследващият палежи, ако го бива.
В художествената ти измислица на стр. 173,
Доналд, подпалвачът, си прави импровизирана запалка
от тънки листчета и въглен на прах?
Методът, използван...
При опожаряването на железария в Кларкстън през 2019 г.
- Така ли? - Да.
Разследвах този пожар.
Но си заключил, че причината за пожара е "неясна".
В бележките ти пише, че "възможната причина е незагасена цигара,
оставена да тлее в близост до дървесината".
Щом казваш.
А откъде дойде идеята за листчетата?
Порив на въображението.
Знаеше ли, че е имало независимо разследване на този пожар?
Независимо?
Твоето мъгляво заключение е направило
защитата от евентуални дела трудна.
"Ханкок" са щели да банкрутират, а било нежелателно.
Та техният разследващ открил доказателства за умишлен палеж,
причинен от
"листчета за свиване на цигари и въглен на прах".
Докладът на независимия разследващ е бил засекретен.
Единственият човек, който знае истинската причина за пожара,
без да е виждал доклада, би бил...
Подпалвачът! Да, точно така.
Или адвокатите.
Или ищците - те са видели доклада.
Или частните детективи, които обичат да дрънкат по баровете.
Дали не може да са те?
Каквито и факти да ти представя, имаш оправдание, а?
Защото съм невинен.
- Поисках заповед. - И я имаш.
Супер си.
Имам палците на баща ми.
Нищо друго.
Но погледна ли си палците, все едно виждам него.
Същите са.
А къде виждаш майка си?
Където и ти твоята.
Там, където никой не бива да наднича.
Ако искаш да те обича и занапред.
Заслужаваш ли да те обичат, Дейв?
Не съм се създал сам.
Ако някой сложи дефектни спирачки и колата катастрофира, тя ли е виновна?
Колите нямат избор.
Хората да не би да имат? Кое в живота ти е било твой избор?
Кого си обичала?
Кого си наранила?
Да, водим се от апетита си.
Как ли не го наричаме, но в крайна сметка е едно.
"Гладен съм. Ще ям.
Сега."
Апетитът избор ли е?
Не, разбира се.
Той си е апетит.
Като се погледнеш, себе си ли виждаш?
Или Доналд?
Виждам себе си.
А ти виждаш дебело момиченце.
Дебело момиченце, чиято майка е искала да я изпече като пържола.
Идеята беше добра.
Ами да.
Не е подпалвал пеша и не е ползвал колата на жена си.
Ако е носел дегизировка заради камерите,
е логично тя да е в колата му.
Да разглобим ли праговете, Упоритко?
Много смешно. Не, голяма занимавка е.
Дегизировката е трябвало да му е под ръка.
Провери ли в жабката?
Не, как не се сетих?
Добре, Всезнайке, какво имаше вътре?
Беше останала само вратата.
Как, нямаше ли кутия?
Изместила се е от удара.
Точно така.
- Какво има вътре? - Стига бе!
Кучият му син.
Не е зле.
Тоя нещастник!
Досега имаше късмет, шибаняко, но свърши тая.
ЕСПОЗИТО: ТОВА БЕШЕ В КОЛАТА НА ТОЯ ШИБАНЯК!
Блъснатата ти кола
е била претърсена от колегите.
Виж какво са намерили.
Както и това.
Опа! И ето това.
То не доказва нищо.
Това е скапаното яке на подпалвача, мой човек.
- Дано са имали заповед. - Имали са.
- Нямам нищо общо с тези палежи. - Добре.
Това не съм аз. Не, това не съм аз.
- Не съм аз. - Дейв.
- Признай си бе, човек. - Аз не съм такъв.
Това не съм аз.
Не съм, аз съм герой.
Твои деяния са, Дейв.
КАК ДА НАПИШЕМ ИНТЕРЕСЕН РОМАН
- Мамо? - Тук съм.
Тези за боклука ли са?
РАЗСЛЕДВАЩ ПАЛЕЖИ
Това не съм аз.
Аз не съм такъв.
Знам кой съм.
И аз знам.
Превод на субтитрите Северина Цанкова