- Nedokážu o tom mluvit. - Proč, Rory?
Něco vám povím. Upřímně jsem zhodnotil svůj život
a pravdou je, že jsem leccos posral.
Nikoho neviním ani se nelituju,
ale tohle je prostě pravda.
Leccos jsem posral.
Dobře.
A co konkrétně jste posral?
To je fuk. Nejde to napravit.
Není to fuk. Chcete napravit vztah s bývalou ženou?
Ne, ta už se ke mně nevrátí.
A nemám jí to za zlý. Můžu si za to sám.
A co váš syn?
Proč o tom nechcete mluvit?
Připadáte si v koncích?
Připadám si v pohodě.
Heleďte, prostě...
Všechno říkat nemůžu, dostal bych vás do blbé pozice.
Nebo mě zavřete do blázince, a v blbé pozici budu já.
Ohrožujete sám sebe?
Teď zrovna ne.
Jak to myslíte, Rory?
Heleďte, dělám, co dělat mám.
Dělám všechno správně
a už dávno mi došlo, že se to stejně nezlepší.
Tak jsem si řekl: „Jestli to takhle bude i za rok,
můžeš ten život rovnou zabalit.“
Kdy vás ten plán napadl?
Asi před rokem.
Rory?
Určitě jste vyzkoušel všechno?
Všechno ještě ne.
PROVOKATÉŘI
PEKÁRNA
Seš machýrek, co? Myslíš, že seš důležitej, že?
Proč jsi rozkecal, co chystáme za akci?
Co tě to propánakrále napadlo, sakra?
Co se stane, když si pustíš hubu na špacír těsně před volbama?
Máš nějaký tušení?
Rozčeříš hladinu, takže pak nikdo nechce makat.
Všichni mají strach.
Takže teď jsem v prdeli.
Ten džob jsem nám zařídil já.
Je to jedinečná příležitost,
ale teď nemůžu najít vůbec nikoho, kdo by do toho šel,
protožes to celý zkurvil.
- Napravím to! - A to kurva jak?
Mám lidi. Celou partu. Zvládneme to.
Pracuješ s idiotama, co dělají uklízeče v Quincy
a všem vždycky všechno poserou.
Kdo je tak pošahanej, aby tenhle džob teď vzal?
Foukni víc.
- Snažím se! - Jako do balónku. Musíš rty.
Alkohol nepřítomen. Vozidlo odemčeno.
Cobby Murphy!
- Fajn. - Co blbneš?
Okamžitě ho přiveď zpátky!
Co čučíš? Běž.
Cobby!
Až se tady objevíš příště, zavolám na tebe policajty.
- Terry. Hej. - Nechci...
Chceš slyšet vtip?
Co?
Mám ti říct vtip, co jsem dneska slyšel? Co, Terry?
- Haló? - Ahoj, je tam Cobby Murphy? Tady Scalvo.
Cobby Murphy. Dej mi ho k uchu.
Vydrž.
Na vtipy nemáš náladu?
Cobby!
Co sakra je? Proboha.
No?
Co máš za problém?
Ve Walpole se ti snad líbilo?
Chceš se tam vrátit? Nechat se tam plácat po zadku?
Proboha, klídek, pane Kelly.
- Haló? - Mám velkej džob.
- Jasně. - Jestli máš zájem, za hodinu se sejdeme.
Jo, dobře. Tak čau.
Jestli to byl ten, kdo si myslím, strč si ten los do zadku
a vypadni z mýho baru.
Dobře.
Hodně štěstí.
Víte co?
Štěstí si tvořím sám.
Pane Kelly?
Vy jste dneska něco pil?
Ty jsi Brendin bratranec? Ten mariňák?
- Jo. - Co děláš teď?
Brousím podlahy.
- Ty jsi ten, co seděl? - Co tím kurva myslíš?
Co kurva myslím čím?
Jo, seděl jsem, ale nemusíš mě tím hned prudit, člověče.
- Co je? Co má sakra za problém? - Je dobrej, nikoho nepráskl.
Jsem odborník na omluvy, že Scalvo?
- My ti pomohli. - K trestu dva až tři roky.
- Jen 18 měsíců. - Nezasloužil jsem si nic.
Propána krále. Já se zabiju.
V týhle branži jsem celej život a tohle mám za všechnu tu dřinu?
Taková banda nemehel. Banda...
Přijde ti to vtipný?
Donuty.
Tak, předpokládám, že všichni víte, že asi za týden
se v Bostonu bude volit starosta.
Je jasný, že znovu zvolí Miccelliho. Vyhrává co čtyři roky.
Další čtyři roky.
Pojďme na to!
A večírek po volbách bude značit totální vrchol politické korupce.
Jenom vstupenka stojí pět set.
Miccelli je stará škola.
Hotovost, kilo za drink, žádný Venmo, PayPal, žádný zkurvený krypto ani Google.
Cash.
A každej, kdo chce získat kontrakt, přijde s černou taškou.
A nic z toho massachusettská demokratická strana nezdaní.
Kde to bude?
Ve Wharfu.
Tolik prachů nikdo z vás pitomců ještě neviděl.
A zůstanou tam obnažený jako zrozená Venuše,
než je ráno vyzvedne obrněnej náklaďák.
Takže okrademe starostu.
Je to tak.
Kolik?
Za patnáct minut práce
každej z vás dostane 10 % z nějakých 300 000.
- A když tam bude víc? - Dostanete víc.
A když míň?
Dostanete míň. Takhle procenta fungujou.
Já potřebuju 32 480 dolarů.
A já potřebuju půlmetrový péro,
ale povím ti to stejný, co řekl Bůh mně: „Možná příště.“
Tak jo, těšilo mě.
Kolik potřebuješ?
Potřebuju 32 480. Přesně.
- Co když by na tebe vyšlo víc? - Můžeš si to nechat.
- Jo? - Jo, ale když vyjde míň...
Jo, prostě dostaneš svoji částku.
Jo.
- Platí. - Platí.
Můžu teda pokračovat?
Doplujete tam.
Pod doky si přivážete loď.
Nahoru půjdete po schodišti.
Mělo by tam být čtyři pět lidí, co budou chystat, uklízet a tak.
Hned za kuchyní je kancelář a v ní jsou ty prachy.
- Jackpot. - Všechno klapne.
Bez problémů odplujete.
Prachy vezme Scal.
A pak už ho nikdy neuvidíme.
Prosím tě, sedni si.
Ještě nějaký kecy a shodím tě do vody.
Vy dva se pak dostanete zpátky do doků.
Chovejte se jakoby nic.
Za pár dní vás navštíví jistý pan DeChico.
Pan DeChico je on.
A poté už se nikdy neuvidíme.
Ale co když volby vyhraje Choi?
Co když co?
Mark Choi, protikandidát.
Nejsem přežitek minulosti, ale vize budoucnosti.
Mark. „Markantní rozdíl.“
Pořád tytéž švindly a korupce, které vídáme neustále dokola.
- Je dobrej. - Jo, co když vyhraje?
- Číňan nevyhraje. - Neřvi.
Jen říkám, že je tu hodně neznámých neznámých.
Omluvíte mě na moment?
Mít love, koupíš si jachtklub?
To přitahuje samý kretény, ne?
Hele, takhle to obvykle chodí?
Co jako?
- No to celý. - To je tvůj první džob?
Vím, co dělám.
Na změnu kariéry je v 60 trochu pozdě, ne?
Kariéru neměním.
Tak o co ti jde?
Tohle prostě musím udělat.
Jenom jednou.
Nedovol, aby to šlo zase celý do kopru.
Na ty prachy ani nesáhnou.
To je jasný.
A toho kripla pošli k ledu.
S radostí.
Je to složitý, dávejte pozor.
- Lodě zakotvíme tady. - Ten náčrt je aktuální?
Samozřejmě.
Zakotvíme tady, přivážeme lodě a půjdeme nahoru.
- Tady je plán kuchyně. - Ukazuješ inzerát ze Zillow?
Můžeš poslouchat, když mluvím, vole?
A co sakra děláš ty?
Píšu si poznámky.
- Co? Ke zločinu? - Jo, je to hodně informací.
V 6:07. První ranní zastávka.
Jsou ozbrojení a chtějí si hrát na hrdiny.
Takže v 6:07 už musíme být pryč.
V 6:07.
Kdyby si hráli na Johna Wayna.
Dobře.
Hlídač vzadu má pistoli ráže .38. V kabině mají další a řidič má brokovnici.
Ty je znáš?
- Co? - Ty ty hlídače znáš?
Ne, osobně ne.
- Máš intuici jako jedi? Jako Yoda? - Zjistil jsem si to.
Manažer restaurace ve Wharfu. Dave Wedge, 55 let, dvě děcka,
dva labradoři, chodil na gastro školu.
Deset let dělal v tratorii.
Odjakživa srab. Ten se nám určitě nepostaví.
No jasně.
„Určitě.“
Zavři rypák.
Co ty víš, jak zareaguje?
Gastro škola? To myslíš vážně?
To jsi našel na LinkedInu?
Vykrademe restauraci, nejsme v Aféře Thomase Crowna.
Až tady skončíme, my dva si promluvíme.
Co myslíš ty, chytrolíne?
Nic.
Tak jo. Je to tady. Můžeme?
Ještě dotaz. Poslední. Slibuju.
Když dám někomu pokyn, ale on neuposlechne...
Stačí říct: „Mám zbraň.“
Tak to udělám.
Už můžeme.
KLUZIŠTĚ
Klídek, Scale.
Chceš to dělat ty?
Ne, kapitán jsi tady ty.
Nezdáš se mi nervózní.
Protože nejsem. V 6:07.
Jsi tam? Tím myslím při smyslech.
A ty?
Ne, ale uvědomuju si to.
- Co to kurva bylo? Neplujeme. - Uvízli jsme.
- Rozkývejte člun. - Ale ne.
Štrejcháš o šutry.
Ať můžeme jet.
Kývejte dál.
- Bože, potápíme se. - May day, vole. May day, kapitáne.
- Potápíme se. - Do hajzlu!
Na ledovou vodu se fakt těším.
Hodně sem teče.
Kdes dělal kapitánský zkoušky? Ten kurz chci taky.
Dojedeš do půlky a řekneš: „Dál si běžte po svých.“
Ale aspoň je leden.
Takže když neukradneme ty prachy, odneseme si aspoň zápal plic.
- Sklapni a soustřeď se. - Jen žvaním, klid.
Schody, maska, dveře, kuchyně. K zemi.
- Sklapni. Masku. - Wedge, sejf, prachy, 6:07.
- Tři, dva... - V 6:07.
Moment! Rychlej dotaz. Už poslední.
Na to ti seru!
Všichni do kuchyně!
- Hned! - K zemi!
Mobily do dřezu. K zemi. K...
A sakra.
Do prdele!
Svaž je.
Máme asi šest stahovacích pásků.
Tak něco vymysli.
Co kurva děláš?
Pardon, volá mi máma.
Vemte jim ty mobily.
K zemi! Mobily dejte do dřezu.
K zemi.
Tak jo. Teď řeknu, co bude dál. Kolega Longbaugh vás odvede do mrazáku.
Pane Longbaugh, ubližujete lidem?
Co?
Ubližujete rád lidem?
Mám zbraň!
Jo, máš zbraň.
Ale použít ji nechceš, že?
Ne, tuhle střelnou zbraň použít nechci. Vůbec.
Nadechněte se, vstaňte, vyndejte mobily, dejte je na linku,
- běžte do mrazáku. Teď. - Mrazák. Mobily na linku.
Mobily na linku.
Vezměte si jídlo a pití.
Buďte k sobě milí. Skákejte panáka.
- Zahřejte se. - Jděte.
- Nic se nestane. - Já v kuchyni dělal taky, byl to děs.
- Prostředí jak v chlapské šatně. - Tak.
Jak to, že je vás tady tolik?
Akce ještě běží, všichni slaví, že Choi vyhrál.
Uhněte. Co? Volby vyhrál Mark Choi?
Já myslel, že nemá šanci.
Miccelli to ještě neuznal. Je tam spousta lidí.
- To si děláš prdel. - Hej, ten Mark Choi.
Já říkal, že má šanci.
Kde kurva jsou?
Bylo jich moc. Přijeli si pro ně už dvakrát.
Tak tu tašku naplň.
- Ale čím? - Naplň ji, kurva.
Nechcete menší tašku?
- Kde jsou prachy? - Odvezli je, bylo jich moc.
- Nejsou prachy? - Ne, nejsou.
Vypadněte!
Sakra!
- Ty na mě budeš mířit, zmrde? - Hej. Nech toho.
Jebu na to.
Co blbneš, ty vole?
Říkal jsi, že to je tutovka.
- Statistickou chybu jsem připustil. - Vyliž si.
Musíte uznat jeho zvolení.
- Jeho příznivci se začínají bouřit. - Už drž tlamu, Alane.
Jak řekl Benjamin Franklin,
„Všichni musíme táhnout za jeden provaz, jinak na něm budeme viset.“
Starosta tu bude každou chvílí.
Prosím, vřele ho přivítejte, až přijde.
Další čtyři roky!
Až ten veganskej abstinující čínskej Američan bude v mojí kanceláři
a podívá se i jen letmo do účetnictví,
všichni půjdeme do basy!
Doprava, nebo doleva? Co?
Určitě má ty labradory dva?
Tvrdils, že je to srab, tak možná má jenom jednoho.
Ta mapa vůbec neodpovídá.
Ty, kapitáne, nemohl sis to zjistit špatně?
Jen žvaň, buzno.
Na gastro školu určitě nechodil.
- Poznámky se rozmazaly. - Spíš na BU.
Drž hubu.
A pak možná doprava?
Výborně.
Pane starosto, jak se máte?
Člověče, máte spoustu jiných možností.
Drž hubu. A nech ji zavřenou.
Obraťte kapsy. Všichni. Hned.
Hned! Všechno vyndat!
- Ser na to. Jdeme. - Do tašky.
- Vem jim věci. - No tak.
Běž. Vem jim věci.
Všechno. Šperky do tašky. Dělejte.
Pardon. Do tašky.
- Hodinky. - Na tohle nemáme čas.
Vem je. Tam vzadu. Vem jeho hodinky.
- Jsou od ženy. Ze Zales. - Do tašky.
Koupíš si jiný.
- Co děláš? - Díky. Do tašky.
Je to zlatý?
Tohle?
- To je po dědovi. - Do tašky.
Heleď, osobně bych fakt ocenil...
Dej to do tý tašky!
Pane starosto.
Díky.
- Jdeme. - Pojďte.
- Jdeme. - Co děláš?
Nedělej to.
Nehrabej na ni.
Co děláš, vole?
Jdeme.
Viděl můj ksicht. Oni všichni.
- Vyřiď toho šaška, šéfe. - Padáme.
Víš vůbec, co tady provádíš?
- Co asi? - Odhoď zbraň a odejdi.
Nehýbej rukama.
Zastřel ho, a zavaříš nám všem.
Jenom si povídáme. Nic víc.
- Otočte se. - Odejdeme.
- Odhoď zbraň. - Ať odtud neodejde.
- Honem. - Odhoď zbraň.
Hej, nás tam vzadu okradli.
Sejmi ho.
Panebože.
Honem.
Sakra.
Pojď. Co děláš?
A do háje.
Jsem v poho.
Je 6:07.
Chceš mě tady nechat?
Kurva.
Sorry. Je 6:07.
Dobrý den.
Nikdy nejezdíte pozdě?
Dej mi klíče.
Ruce vzhůru.
Ne, řídím já.
- Já! - Já.
Já! Nastup!
Necháš mě tady?
- Bože. - Dělej!
- Proč ty? - Však víš proč.
Mám dvě zdravý ruce. Dvě.
Ty jenom jednu.
„...6:07. Sorry.“
Doprava.
Jeď!
Pozor, auto!
Trefils policejní auto.
Mají jich plno.
Teď budou pronásledovat obrněnej náklaďák.
Koně? Myslí si, že jsme vykradli vlak?
Pozor.
Čum na cestu.
- Vím, co dělám. - Klid.
Ty vole. Klid?
Řídím jednou rukou, proboha.
Nech mě řídit. Vyměníme se.
Abys mě vyhodil ze dveří a ujel?
Stěrače.
Bez stěračů? Pomůžeš mi?
Udělám to.
Další výhoda dvou zdravých rukou.
- Sakra. - Co je?
Zapni si pás.
Proč šeptáš?
- Zapni si ho! - Proč šeptáš?
- Zapni si ho! - Co to má znamenat?
Do prdele!
Co kurva děláš?
- Pojď! - Hej! Co děláš?
- Co je? - Vzadu někdo je.
Někdo tam je?
Jo, myslím, že je.
- To bychom... - Kolik jsi jich viděl?
- Čeho? - Chlapů, když jsme ukradli auto.
- Byl tam tamten... - Jeden.
Viděls někoho na rampě?
- Co já... Jak to mám... - Měli být dva. Já viděl jednoho.
- Kde je druhej? - No třeba přijel jenom jeden.
Pro prachy? Ne.
Jako že jeden jde dovnitř pro prachy a druhej čeká v autě
- a zamkne se tam? - Jo, tak se to dělá.
- Blbost. - Ale je to tak.
Dozadu dávají vždycky magora s nabitou zbraní
a řeknou, ať střílí, když někdo otevře.
A pak mu dají medaili.
Medaile nebude, Johne!
- Máš s tímhle zkušenosti? - Ne.
Takhle se to podle mě nedělá.
A co se tam vzadu teda převrátilo?
Co já vím? Třeba pytel peněz.
Určitě ne.
To se tam převrátil John Wayne, co čeká, až nám bude moct ustřelit palici!
Vyjdi s rukama nad hlavou, nebo sjedeš do vody!
Myslíš, že tam čeká?
Jo, protože ho nevzali k cajtům,
a tak si sehnal jinou práci, kde má kvér, aby mohl zabíjet a stal se hrdinou.
- Haló? Je tam někdo? - To ti asi nevyjde.
- Nikdo tam není. - Utečeme.
- Můžou tam být prachy. - Nejsou.
Musím to vidět.
Ty seš fakt neskutečnej.
Kvůli 32 000?
Nemůžeme tady jen tak sedět.
Střelí tě do ksichtu.
Bude to rychlovka. Prostě...
O provedení nejde.
To mě poser.
Jdu na to.
Můžeš?
Raz, dva...
- Počkej. - Ty vole.
Zachránil jsem ti život. Slyší nás. Napočítáš do tří...
- Není tam. - ...a střelí tě.
Budu ukazovat.
Můžeš?
Raz.
Dva. Tři.
- Vyliž si! - Ty krávo! Do píči!
- Sejmul tě? - Ne.
Cítil jsem, jak mi to prosvištělo kolem hlavy. Bože.
- Sejmul jsem ho? - Ne, ty čuráku, jsem pořád tady.
Netrefil ses, vypatlanče.
Mohl ses stát hrdinou, a netrefil ses.
Jestli chcete otevřít, radši si zajděte pro zbraně, sráči.
Mám tady celej arzenál.
- My taky! Seš mrtvej, Johne! - Jo! Mrtvej!
Vyliž svý matce!
Já toho zmrda zabiju.
Já tě zabiju, zmrde!
Tak otevři, ty siláku.
Pojď na to!
Máš poslední tři sekundy života.
Poslední tři sekundy života!
Pomodli se.
- Pojď! - Poslední tři.
Raz!
Víš, co děláš?
Jsem z Quincy. Krást auta bylo součástí školních osnov.
Tak jo. Uhni.
- Řídím já. - Ne, uhni.
Já. Nastup.
Jedem.
Proč chceš furt řídit?
- Vykašlal by ses na mě. - Proč?
To už je ohraný.
Ani nedokážeš zařadit.
- Adios. - Zařaď déčko.
Co mám podle tebe dělat?
Okradli jsme starostu a nešlo to moc dobře.
Takže potřebuju... potřebujeme, aby ti dva tupouni z Quincy...
zmizeli, jasný?
Zabít.
Co mám jako dělat? Pláchli.
Hezký den.
Zavolej tomu psychopatovi, co s ním dělal Scalvo.
Tomu druhýmu pošahanci.
Komu? Boochovi?
Ať ten bordel vyřeší.
Je to jeho a Scalvova chyba, že jsme v těchhle sračkách.
Je to nemožnej buzerant!
Musíme je najít.
Získej ty prachy.
Já odjedu na chatu.
Nezapomínejme na to, že jsme okradli starostu.
SPECIÁLNÍ JEDNOTKY
Kdo odpráskl komisaře?
To neřeš, Francisi.
Nech to na těch nulách, co tu dělají.
Já...
jsem tě zavolal jako speciální jednotku.
Kdo o tom ví?
Jen ty, Francisi.
V tom zmatku se mi ztratil náramek po dědovi.
Náramek?
Pan starosta je rodinný typ. Má pro něj sentimentální hodnotu.
- Rozumíš, Franku? - Co mám dělat?
Přece to, co děláváš vždycky, Franku.
To udělej i teď.
Potřebuješ od nás něco?
Jak jsi přišel na to, že to je můj problém?
Se šéfem jste nechtěli, abych na tom džobu dělal.
- Protože jsi ignorant, Boochi. - Tak co ode mě chceš?
Mám ti pomoct s pečením nebo co?
Najdi ty dva a odkrouhni je dřív, než ceknou.
A kde mám hledat?
Už budou nejspíš na cestě do Montrealu.
Je to žlutej dům.
Komu sakra voláš?
Chci ty peníze.
Co řekneš? „Prachy nebyly. Tvůj kámoš umřel. Ale chci těch 50 táců?“
Jen 32 480. Tak zněla dohoda.
Jsme tu.
Nevím, co ti říct.
Pan B tě bude chtít zabít.
- Aby nebyli žádní svědci a tak. - Richie, připadáš mi jako slušnej chlap,
ale vyrvu ti péro holýma rukama přímo z rozkroku
a hodím ho do řeky.
Takový řeči si nech.
Neříkej nic konkrétního.
BRUSIČ PODLAH
To si děláš kozy. No?
Dobrý den,
volám ohledně objednávky, kterou jsem dnes u vás udělal.
Došlo k problému.
K jakému?
Dort přišel celý rozbitý.
Nebyly na něm svíčky.
A někdo rozstřílel cupcake.
Dost s těma zákuskama. Co se sakra děje?
Scalvo umřel. Cobbyho postřelili.
Potřebuju svůj podíl a vy to musíte nějak zařídit.
Tak jo. Kde jste?
Salisbury Beach, Rincone Lane. U jedinýho žlutýho domu.
Čekejte.
Pošleme doktora.
Máš kliku.
To je dům pana Kellyho.
Kdo to je?
Vede můj bar.
Máš bar?
Ne, on ho vlastní, já tam jenom piju.
Asi je jeho.
SPECIÁLNÍ JEDNOTKY
Kafe.
Už vím o tom vašem Scalvovi.
Byl to pěknej kluk?
Já to nepoznal, měl ustřelenou hlavu.
Jenom peču donuty.
Nevím ani hovno.
Ale pár sráčů znáš, ne?
Mám problém, protože při té potyčce ve Wharfu zmizela důležitá věc.
Potyčce?
Zlatej náramek.
Hele, detektive, jsem jenom pekař.
Pokud se nejedná o oficiální výslech, musím se vrátit k práci.
Richie, prosím tě.
Zastřelili policistu.
Hned poté jsem zajel k tobě.
A nikdo mě na řetězu nedrží.
Dělej, co musíš, Franku.
Má tohle.
Díky.
Je teplý.
Můj dům to není.
- Podívám se. - Opatrně.
To bolí.
Co děláš?
- Chci vidět druhou stranu. - Co?
No jo. Vydrž.
Není to skrz.
Proč jsi to udělal?
Musím ji vyndat.
A sakra. Tak do toho.
Já na to hrabat nebudu.
Jsi mariňák, ne?
Byl jsem tam jen mechanik.
Bezvadný.
Počkáme na doktora.
Tak já vypiju karton teplýho piva a vykrvácím.
Pan Kelly má bar. Člověk by čekal lepší pivo.
Měl pakl jednodolarovek.
To je v prdeli.
Ukradli něčí náramek.
Patrně má velkou cenu.
Dobře, ale když má cenu, proč bych ti ho měl dávat?
Proč? Protože víš, kdo ho chce? Frank Toomey, vole.
Frank Too... Rozumím. Je tvůj.
Rozumná volba, Boochi. Fakt rozumná.
Když jsme jeli, viděls ty koně?
Chtěl jsem být kovboj.
Bezva téma. Kovboj?
Jo.
Co ty?
Učitel. A proč? Mám rád děcka a měl bych v létě volno.
Hezky se poznáváme.
Jsme v plážovým domku, co dělat jinýho?
Nevím, budu tě ignorovat a půjdu sám na romantickou procházku po pláži.
Jo, běž. Já tady mezitím vykrvácím.
Směješ se někdy?
Ne.
Měl bys to zkusit.
Život tě semele. Smích ti pomůže.
Tak například to nejhezčí, co jsem kdy udělal v životě,
kterej se teď blíží ke konci, tak to můžu říct...
Za to nejhezčí jsem šel na tři roky sedět.
Blbci. Mladší brácha kvůli tomu začal brát drogy.
Přidělili mu džob.
Ale podělalo se to.
Scalvo ho nechal na rohu ulice s pytlíkem v ruce.
Mladej už dvakrát porušil podmínku, takže by dostal osm až deset let.
Ale vypadáme úplně stejně, tak jsem to vzal na sebe.
Určitě to ocenil.
Jo, určitě jo. Ale když jsem seděl, předávkoval se.
A tohle děláš pro ně?
Není to k popukání?
Proč těch 32 000?
Tolik potřebuju.
Ale proč konkrétně 32 480?
Nemůžu vídat syna.
Proč ne?
Poplatky právníkovi, nezaplacený alimenty, hypotéka, školný,
úvěr na hokejový vybavení z bazaru s 10% úrokem.
Věř mi, přesně vím, kolik potřebuju.
Vidět se s ním můžeš.
Ale ne mu pohledět do očí.
Děcka na prachy serou.
Moje nejlepší vzpomínka v životě je,
jak jsme s bráchou seděli na verandě ve sněhové bouři.
Celá ulice byla bílá...
město utichlo a my jsme poslouchali, jak sněží na sníh.
Je to podobný tichu, akorát lepší.
Nepřipadáš mi jako člověk, co by měl rád ticho.
Na penězích nezáleží. Důležitý je trávit čas s děckem a dívat se, jak hraje hokej.
- No? - Potřebujete doktora?
- A to jste vy? - Jasně.
Já mu dělám sestru.
Dobře. Moment.
Hele, podle mě neposlali doktora.
Hej, držko.
Boochi, jak to na medicíně šlo?
Udělal jsem pro ně všechno, a poslali tebe.
Kde máš ten lup?
Ukaž mu, co máme.
- Čau, jak je? - Ahoj, Cobby, máš se?
Co to má bejt? Okradli jste striptérku?
Bylo tam jen pár litrů. Nic víc.
Hezký zlatý hodinky, Boochi. Ze Zales.
Ladí ti k bundě.
A sakra. Jackpot. Hele, Colani.
No ty krávo.
Tak jo, vy tupouni. Kleknout.
Boochi, snažíš se to dramatizovat?
Převezmu to, počkej venku.
Ty jo. Seš můj hrdina, víš to?
Vím, že to myslíš sa... Říkáváš „sakrasticky?“
- Sarkasticky. - Vypadni už.
Vyliž si, demente. Smrdíš.
Vyliž své matce.
Ty té své.
Tak, chytráci. Na kolena.
To se nestane, Boochi.
Pěkný hovno. Oba si klekněte.
No tak, ty to necítíš? Necítí to.
Je to tady plný plynu.
Zmáčkni spoušť, a vybuchneme jak Challenger.
Přepočítal ses. Nemůžeš střílet ani ty.
Stejně už umírám. Mně to je fuk.
Dej nám klíče od auta.
To bych nedělal.
Vem mu klíče.
I zbraň.
Řekls jenom klíče.
Tak oboje. I ten náramek.
On ti drží péro při chcaní, že jo?
Boochi, ty seš blbec. Nedokážeš mě zabít, a to jsem postřelenej.
Všechno poděláš, víš to?
Možná, ale teď podělám tebe, Boochi.
Tak jo.
Kurva.
Neuvěřitelný.
Hej, nováčku.
Jak daleko se s tím postřeleným asi dostaneš?
- Policajti... - Fakt na to skočil.
...si vás pěkně podají!
Vtipný, ne?
Dobrý?
- Ne. - Jo, nic ti není.
Jak to jde?
Je mi šílená kosa. Došel benzín.
Byl jsem venku jenom v pláťákách a krokodýlkách.
Sekal jsem dřevo ve sněhu a teplota klesá.
Byl tady Toomey.
Je to zlý?
Dost.
Proboha.
Víš, koho hledá?
Vyliž si, Richie.
Dva pány z Quincy.
Ukradli něco starostovi.
A on to chce hrozně moc zpátky.
A je tady ještě něco.
Richie, dostanu záchvat paniky, jestli už to nedořekneš.
Z tamtoho žádný prachy nekáply.
Do prdele práce!
Krucinál!
Vrátil ses do Bostonu v kradeným autě?
Ty seš blázen.
Chvilku bylo takový krásný ticho, že jsem myslel, žes umřel.
Teď musím udělat tohle.
Co?
Co jdeš udělat?
Nic mi neříkáte...
Musím s váma mluvit. Je to naléhavý.
- Mám tu pacienta. - Jo, pardon.
Máte lékařský titul, že?
Člověče...
- V pohodě. - To nic. Rory, počkejte venku.
Já vás teď potřebuju.
Počkejte venku.
- Omlouvám se. - V pohodě.
Spěchá to.
Střelili ho do ramene.
Střela je ještě uvnitř.
Dobrý den.
- To ve zprávách se starostou. Vaše dílo? - Jo.
- Zabili policistu. - Chtěli jsme tomu zabránit.
To on mě střelil, takže jsem vlastně taky oběť.
Zavolejte sanitku.
Nejdřív by zatkli jeho, pak mě, a soudu by se nedožil nikdo z nás.
- Potřebuje doktora. - Jo, vás.
Vyndejte mu tu střelu, zašijte ho a my zmizíme.
Kdybych to udělala, Rory, porušila bych tím zákon.
A kdybyste byla má rukojmí?
Jakože s vaším svolením.
Oficiálně a právně byste byla má rukojmí a musela udělat, co řeknu.
Je na tom zle.
- A nikomu neublížíte? - Ne.
- Ani sobě? - Ne.
A udáte se?
Až udělám, co potřebuju, udám se.
A jsem vaše rukojmí, rozumíme si?
- Bezva, tak nastupte. - Ne, musíte to říct.
Jste má rukojmí.
A že mě zabijete, když nepomůžu.
Nemám na výběr?
Máte na výběr.
Rozhodněte se.
Jste dospělý muž zodpovědný za své činy.
- Rozhodněte se. - Dobře. Tak já vás...
Zabiju vás, když mi nepomůžete.
Dobře.
To je pěkně ujetej rozhovor.
Jeho si oblíbíte.
Tak.
Bože, na gauč ne.
Na stůl.
- Počkejte. - Vydrž.
Tak.
Ona je doktorka?
- Jo. - Přes co?
To máš jedno.
Hele, už jste tohle někdy dělala?
Ne, ale mám za sebou praxi na pohotovosti Beth Israel.
Co si tam šuškáte?
Hledání střel mě vždycky bavilo.
Skvělý.
Tak jaký byl váš den?
Dost střelenej.
Jsem doktorka Riverová.
- Můžu se na vás mrknout? - Poslužte si.
Tak jo.
To je ta díra.
Jde z vás dobrá energie.
Zachránil mi život.
Jaký to byl pocit, když se to stalo?
Je to čistý?
Jo, dobrej.
Muselo být příjemné mít takovou podporu v tak děsivém prostředí.
Trochu to rozveďte.
Pryč s Miccellim! Stop zločinu!
PRYČ S MICCELLIM
Zkusil jsem všechny kombinace.
Jestli ten sejf hned neotevřou, jsem v hajzlu.
A jestli budu v hajzlu, stáhnu s sebou i ostatní.
Brousí si kudly, aby mně je bodli do zad, Alane!
Potřebujeme čas a trochu štěstí.
Štěstí? Vždyť nás vyhodí, Alane.
Povedlo se?
Pryč s Miccellim!
Do toho sejfu se musí dostat. V zájmu všech.
Ano, s tímhle jsme všichni obeznámeni.
Victorio, zkusili 26 místo 28?
Ano, pane.
Proboha, co se to s Bostonem stalo?
Nedá se najít nikdo, kdo by otevřel zasranej sejf?
Uviděl jsem tu plachtu a myslel, že mě rozčtvrtí.
Co není, může být.
No vida, řekls něco vtipnýho.
Na stole ti nechala mikinu.
Musíme odejít.
Vzal jsi jí mobil?
Jí můžeme věřit. Je...
Uzavřeli jsme dohodu.
Musíte...
Policie přijede za moment.
Budu zklamanej, že?
Státní policie je ochotná vyjednávat.
Řekla jsem, že mě držíte jako rukojmí
a že jsem vaše doktorka a splňujete kód 851,
sklony k sebevraždě způsobené psychickými problémy.
A že vás k té vloupačce přinutili.
Co teď cítíte?
Zklamání.
- Vraťte mi klíče. - Dík za tu mikinu.
- Rory, tak jsme se dohodli. - Ne, já říkal, až udělám, co potřebuju.
- Nechci, abyste se zabil... - Rychle.
...nebo se nechal zabít.
Tak proč jste fízlům vyzradila, kde jsme?
Ne, já volala majorovi státní policie. Jsou to mí pacienti. Nelhali by mi.
Slyšíš to? Tohle je přece vtipný.
- Chtějí vyjednávat. - Mají nás za vrahy.
- Vždyť jo! - Ne, to spáchal ten další.
Pěkně si nás podají.
Za naši smrt budete moct vy.
Co? Já vám zachránila život.
Jo, aby nás zabil někdo jinej?
Sakra.
- Co je 851? - To můj záměr není.
- Ty se chceš zabít? - Dal jste slib.
- A vy mně. - Sliby se neplní. Ty se chceš zabít?
- Věřte mi. - Musím udělat, co potřebuju.
Napravit to.
Řekl jsem, že to udělám, a udám se až pak.
A slib dodržím.
Měl bych řídit já.
- Nastup. - Když uvážíš vše...
- Běž. - Jo. Seru na to.
Rory.
- Co děláte? - Nenechám vás umřít.
To nemůžu.
Je to čím dál lepší.
Hele, naši vyjednávači.
- Přijde vám to vtipný? - Docela jo.
- Jeď zpátky. - Snažím se to zastavit.
Ruce vzhůru.
Vystupte z auta.
Ihned!
Jeď.
Ty bláho. Fízlové z Rhode Islandu?
Nemají práci ve svým státě? Jak se sem dostali tak rychle?
První na místě činu.
Jsou nejmenší stát, asi se nudí.
Rory, řídíte dost nezodpovědně.
Vždyť jsme uprostřed honičky.
Vzpomeňte si, jaký jsme dělali pokrok.
- Jakým člověkem jste chtěl být. - Kým jsi chtěl být?
- Co? - Jinou písničku.
Rory, zeptejte se sám sebe, jak vám tohle pomůže.
- To je váš playlist? - Jinou písničku.
- Není! - Tak jo.
- Písničky vybírá řidič. - Něco zmáčkněte. To je fuk. Přepněte to.
No vidíte.
- Rory, máte krizi. - Ne.
Krize je tahle situace. Já jsem v pohodě.
Ty jo, tolik vyjednávačů.
Tutově se chtějí dohodnout.
Rory, znevážil jste vše, kým jste říkal, že chcete být.
Kým jsi chtěl být? Nejste vy cvokařka?
Kristepane. Panebože, ty vole.
Ty máš cvokaře?
Operovala jste mě. Nejste doktorka.
- Co? - A ty se chceš zabít?
Odkud jste?
- Z Lynnu. - Jo aha, už to dává smysl.
Cože?
Jste z města hříchu.
- A vy? - V Lynnu jsem měl holku.
Bylo lepší, když jste brečel.
Jste psychiatrička a posmíváte se, že jsem brečel?
- Ne. - A nebrečel.
Neposmívám se. Já vám říkala...
- A ty jí platíš? - Nejste můj pacient. Jste nezdvořilý.
Sjeď s náma z mostu, ať je konec.
Nenechám se zesměšňovat za projevy citů.
Odřízněte ho z druhé strany!
Musíte zastavit. Postavit se svým problémům.
Hlasuju, aby nezastavoval.
Policajti z Vermontu.
Jdou po nás všichni.
- Kudy teď? - Na 93.
Na 93?
Všem jednotkám. Vozidlo vjelo do tunelu.
- Zprava. - Odřízněte ho!
A do pytle.
Když přežijeme, nechtěla byste někdy zajít na kafe?
Neserte mě.
Takže ne?
Jeď.
- Co je? - Vraťte se do Vermontu!
- Dobrý. - Jeď do Quincy.
Quincy.
Tam.
Do mýho baru.
Vy vlastníte bar?
Bylo by to neuvěřitelný?
Pro účely mé pojistky zařiďte, aby to auto bylo totálka.
- Jo. - Už asi je.
Asi vyřešeno.
Čas jít.
Třicet let v týhle branži.
Nevěřím, že zdrhám do Kanady kvůli nějakýmu Cobbymu Murphymu.
Nedokáže ani držet hubu.
Ale ve Walpolu ji držel.
Co udělá, až ho chytí Toomey?
- Stopro nás udá. - Jo, to si piš.
Bude zpívat jak Billie Holliday.
Tahle chata není dostatečně daleko.
Javorovej sirup miluju. I Neila Younga.
Lední hokej.
Procházky v přírodě.
Dokážeš to milovat i ve francouzštině?
Co?
Au revoir.
Co provádíš?
A je to.
- Dovnitř a doprava. - Jo, bezva.
- Další zločin. - Jo, rozjel ses.
Tady jsou záchody.
- Jsou. - Kurva.
Proč na vás ten pan Kelly nezavolal policajty?
Jsem jako syn, kterýho nemá.
Nebo syn, kterýho nechtěl?
Nepřijdete mi jako doktorka.
A krvácíte snad?
Pravda. Ale co teda děláte?
Předepisujete léky, nebo mluvíte s Rorym, aby se nezabil?
Chcete po mně důvěrné informace?
Ne, ale lidi jako on se potřebujou léčit.
Když někdo vyhladí vesnici s dětma,
nepomůže přeživším říct: „Pověz mi o svém dětství a budeš OK.“
Tak zaprvé, jste idiot.
A za druhé, Rorymu se dostává vynikající léčby.
A navíc jsem lékařka, což je pro předepisování léků třeba.
Dobře, to jsem nevěděl.
Díkybohu.
- Být váš pacient, přečtete mě? - Tím byste nebyl.
Jen mě to zajímá, kdybyste musela.
Ne, mám nastavené zdravé hranice.
Jasně, třeba tahat se s grázlama a dělat,
- že jste rukojmí? - Grázl nejste.
Až se sem tenhle pan Kelly dostane,
necháme si jakkoli pomoct.
Rory...
A pak udělám tamto, co potřebuju, a udám se.
Tak do Bolívie asi pojedu sám.
SPECIÁLNÍ JEDNOTKY
Pan Kelly?
A tenhle pan Kelly řídí tank?
Krucinál.
Do hajzlu.
Zalezte dolů.
- Kam? - Bože.
Povězte mi o těch zdravých hranicích.
Dělám svoji práci. Jsem tu v zájmu Roryho.
Umřel vám pacient? Proto?
Mlčte.
Jasně.
- Chápu. - Nevíte nic.
- Zažili toho moc. Ztratili naději. - Ticho. Nežvaňte.
- Nikdo nepomůže. - Že vás ještě nikdo nezabil.
Buďte ticho.
Na něco se zeptám.
Čím jsem vadnej?
Fakt. Vážně to chci vědět.
Trpíte sociální poruchou projevující se ztrátou zábran.
Nejspíš pramení z narušené vztahové vazby v raném dětství.
Máte pocit, že vás lidi opustili.
Ne, to není ono.
Je vám příjemnější cítit se opuštěně a osaměle.
Když vám někdo řekne pravdu, mluvíte, abyste ji neslyšel.
Už chápu, proč se tolik vašich pacientů zastřelilo.
Cobby, jestli chcete přítele, buďte jím i pro druhé.
Ahoj, Franku. Jak se máš?
Asi fízlové.
Řekni Cobbymu, ať vyleze.
Způsobils pořádnej průser, kamaráde.
Pane K...
Omluvíš nás, Johne?
Jistě, Franku, jdu ven.
Je to tu jen tvoje.
- Zkusím neudělat nepořádek. - Dělej, co je třeba, Franku.
Jsem pojištěnej.
Snad máte pojištěnej i ten domek na pláži.
Já ti chtěl pomoct, Cobby.
Opravdu.
Sednout.
Mám zbraň.
A zastřelíte s ní někoho?
Ne.
Pardon.
Už jste někdy spáchal zločin?
Těžký ne.
Jestli se za ně můžu přimluvit...
Ne, nemůžete.
Kdo jste?
- Rukojmí. - Naše psychiatrička.
Vaše psychiatrička nejsem.
Málo vám platí.
Jo, to bych řekla.
Takže to je konec? Zatknete nás?
Zatknout nás asi nepřišel.
Kde to je?
Kde je co?
Mluví o tomhle.
Dotaz.
Proč na tom starostovi záleží tak, že poslal vás?
Do toho mi nic není.
Což znamená, že vám do toho tuplem nic není.
Heleďte, dámo, vy půjdete se mnou.
Jsem jejich rukojmí.
A já vás zachráním.
Dejte ruce na bar, přijedou chlapi v C jedenáctce.
Jsou ozbrojení a pijou hodně kafe.
- Nevyšli. - Pohyb.
- Běžte pryč. - Vy. Vyřeší to bostonská policie.
Co jako děláš?
Říkal ruce na bar, tak je tam dávám.
Ty to necítíš?
Co?
A do prdele.
- Na co čekáme? - Jdeme pozdě?
Běžte!
Zavolejte hasiče.
Někde asi hoří.
Hodně.
Jakože fakt hodně.
Co teď?
Pojedeme do Montrealu.
- Do Montrealu? - Jo, do Montrealu.
Tam budeme v bezpečí.
Dobře. Proč tam?
Je to v Kanadě.
Já vím, kde to je, ale...
Ty tam někoho znáš?
Ne.
Jak tam dojedeme?
Po dálnici.
- Podle cedulí. - Jdou po nás.
- Jak se dostaneme přes hranici? - Nevím.
Zaparkujeme u Niagár a půjdeme pěšky.
Na severu je šílená kosa a hromady sněhu.
Uprostřed zimy?
Potřeboval bys sáně a psí spřežení, aby ses dostal za čáru.
Půjdeš v teniskách?
- Byls někdy v Montrealu? - Ne, nebyl.
Co na tom?
Je to otřesnej nápad.
- Otřesnej? - Otřesnej.
Jo, je to otřesnej nápad.
Takže se všichni v Montrealu pletou?
Vykradls někdy banku?
Co?
Vykradls někdy banku?
To nemůžeme.
Potřebuju ty prachy.
Jak ji vykradeš?
- Jak? - Jo.
Vejdu, nasadím si masku.
Nasadíš si masku poté, co vejdeš?
Nebo předtím?
Předtím.
Co ozbrojení hlídači? Co časovej zámek trezoru?
Co to, že v kase nemívají víc než dva tácy?
Natož v trezoru.
Zastřelí tě pro nic za nic.
Otřesnej nápad. Jedeme do Montrealu.
To moje problémy nijak nevyřeší.
Ale já znovu sedět nepůjdu.
Tak si užij Montreal.
Užij si vykrádání banky.
IMIGRANTI AMERICE OPĚT ZAJISTÍ PROSPERITU
JSOU MOJE
18, 13, 87, 18, 20, 26, 71, 29, 80.
Čísla na tom starostově náramku.
Chceš těch 32 480 dolarů?
Jo.
NOVÝ STAROSTA NOVÝ BOSTON
Pryč s Miccellim!
RADNICE
Dvacet pět let úplatků a korupce.
Má nejspíš víc hotovosti než íránskej šáh.
Poslal pro náramek Franka Toomeyho, tak má asi velkou cenu.
Ty čísla jsou k jeho sejfu v jeho kanclu. Proto nevychází ven.
To chceš starostu okrást ještě jednou?
No poprvé to moc nevyšlo, ale...
nikdo nebude čekat, že to uděláme znovu.
Půjdeme sedět, když ho nedostaneme ven.
Přeneste ten zkurvenej sejf na vozík a vyjeďte s ním pryč!
Starosta je tvým dlužníkem.
- Hejbněte kostrou, vy sráči! - Mám ho.
Stop zločinu!
CHCEME ZPĚT DEMOKRACII
UDĚLEJTE POŘÁDEK!
Pryč s Miccellim!
Stop zločinu!
HASIČSKÁ STANICE
- Myslíš, že tu jsou klíče? - Šli jsme pro hadry. Teď chceš celý auto?
Ukrást ho by byla sranda, ne?
- Hasiči. - Hasiči.
Bostonští hasiči.
Víš, kam to vede?
Jo, sem, tam a nahoru.
Kam nahoru? Jak to víš?
Vede to do té budovy.
Věř mi. Někam to prostě vede.
Alane, tohle je mý zajištění na důchod.
No jo.
Rozumíš mi, chlape?
- Požár. - Co?
- Evakuujte budovu. - Cože?
Tamtudy! Honem!
Vyšlo to.
To jsou pěkně těžký kanady, co?
Řekni znovu Montreal a zabiju nás oba dva.
To já jen tak, že je mi teplíčko na nohy.
V této budově byl nahlášen požár.
- Tohle není cvičení. - Sakra!
Ihned evakuujte budovu.
Musím vás i zaměstnance dostat do bezpečí.
Dáte mi minutku?
Prosím, jen dělám svoji práci.
- Proboha. - Teď!
Co se tady sakra děje?
- Pane, musíme jít! - Pusťte mě!
- Jsem starosta, kruci! Nemůžete... - Pojďte! Hned teď!
Pojďte! Rychle!
Kam jako jdeš?
Hoří tady!
- Nenechávej to tam. - Rychle!
Opatruj sejf.
Vždyť tady hoří.
- Hasiči spíš chodí po schodech. - Co?
Hasiči chodí po schodech.
Co to ksakru děláte?
Jdeme po schodech jako ostatní.
Neodcházejte!
Dobrý! Klid!
- Pohni. - Pohni? Jsem postřelenej.
- Už mě sere. - Běž do prdele!
Co prosím?
Už mě nepruď, člověče. Bojujeme tady s ohněm.
Otočte se! Co mám asi tak dělat?
Co to má kurva znamenat? Nechám vás...
Nemám na vybranou.
Hej! Kam jdete?
Do mýho kanclu nelezte!
- Hej! - Táhni!
Cos mi to řekl?
Neodcházejte!
Co to jako děláte?
- Stůjte! Hned! - Nevzdává to.
- Běž! - Ty dveře nezavírejte!
Opovažte se... Sakra.
Proboha.
- Debil. - Neskutečný.
No tak!
To si každej v tomhle městě musí hrát na hrdinu?
Já hrdina nejsem.
Nechte toho!
Máme tady rukojmí a shodíme ho z balkónu!
Co děláš?
Získávám čas.
Doteď to byla loupež. Dostali bychom čtyři až sedm let.
Teď z toho bude 20 let za únos.
Ze dveří už koukala sekera.
Improvizoval jsem.
A je to ještě horší, tohle je federální budova.
Uplatní se zákon o vnitřní bezpečnosti. Pro teroristy není trestní sazba omezená.
Určitě mají nejvyšší pohotovost. Zastřelí vás.
Navíc jsem vládní zaměstnanec,
což spustí celou plejádu následků.
Spustils plejádu následků.
Voda už neteče.
Asi sem jde vyjednávač.
Nejde sem žádnej...
To bude ten vyjednávač.
Tohle je fakt obří trezor.
Ach jo, to je den.
Co se děje?
Na radnici hoří.
Jo, ještěže ty sprinklery fungují.
Je tam fakt chaos.
Vezmu si ji s sebou.
SPRÁVA MĚSTSKÉHO MAJETKU
Kdo tomu tady velí?
Kdo tomu velí?
Pane starosto!
Je tu rychle se vyvíjející bezpečnostní situace.
Máte odstřelovače?
- Chystají se do pozic. - Je to úplně prostý.
Vy je sejmete a já vám rozdám metály.
Zachovejte chladnou hlavu a sundejte je.
Sedmdesát jedna.
Dvacet devět.
Osmdesát.
Panebože.
- Jo. - To není možný.
Počkat. Cože?
Ty krávo.
Říkals, že tvůj podíl je 32 480?
Plus minus.
S dovolením. Strážníku.
Strážníku!
Chci uzavřít dohodu, budu svědčit.
Teď ne, Alane.
Máme práci.
Chci imunitu před trestním stíháním výměnou za plnou spolupráci.
Dvacet let důkazů.
Korupce, úplatky, nevysledovatelné zahraniční bankovní účty.
Vždyť my nejsme policajti.
Nejsme ani hasiči.
Chci, abyste dosvědčili, že jsem začal ihned spolupracovat.
Výborně.
Každej si hraje na hrdinu.
To je M82A1?
Jo, tím nemůžu střílet ani na střelnici.
Hoď mi jedno.
Hoď mi pivo, Joe.
Rozstřílíme je.
Na co čekáme?
Tohle je jak druhý Waco.
Tu hokejku podepsal Bobby Orr.
- Podpis bude falešnej. Jako většina. - Viděl jsem ho hrát poslední zápas.
- Fakt? - Jo.
Kolik ti proboha je?
Tehdy mi bylo asi sedm.
Bobby měl už špatný kolena. Hrál na hovno, ale byl jsem u toho.
Řekl mi, ať na to nezapomenu.
Bobby Orr ti řekl, ať na ten zápas nezapomeneš?
Ne Bobby Orr. Byl jsem tam s tátou.
Sierra 1 může střílet.
Pozor!
Pal! Jedem!
Sakra.
Běž!
Uhněte!
Nestřílet! Zásahový týme!
Uvnitř je rukojmí. Nestřílet!
Hezky! To je ono!
Nechoď k oknu!
Prokrista! Do prdele!
Přestaňte střílet. Přestaňte!
Sakra! Ježíši!
- Koupils to? - Jo.
- A ty? - Jako že tě postřelili?
- Jo. - Jo.
A sakra. Kam?
No bolí mě ruka. Asi to byla střela.
To je z dřívějška.
Nevím, počkej. Teď jsem dopadl.
Kdo rozkázal, aby se nestřílelo?
Já žádnej takovej rozkaz nevydal.
Uvnitř je váš právník.
- Kdo? Alan? - Ano.
Jde tam vyjednávačka.
Víte, co dělat?
Jo.
- Jo, je to střela. - Ne.
- Je. - Nesmysl.
A co asi, jen křeč?
Roztrhl sis mikinu, když ses plazil.
Tohle vyřeší jehla a nit. Bude po problému.
Dneska mě střelili, tak to asi poznám, ne?
Nikoho netrefili.
- A co je tohle? - To není po střele.
- Schytal jsem za tebe střelu. - Co?
Třeba ses zachytil tamhle o gauč.
- Dnes mě střelili dvakrát, trochu uznání. - Proč... Je to jen škrábanec.
Obsazeno.
Rory, to jsem já, doktorka Riverová.
Jsem tu sama.
Vydržte.
- Zdravím. - Zdravím.
Můžu dál?
- Zdravím, doktorko. - Jste v pořádku?
Jo, naprosto.
Ale bohužel mě postřelili. Zase.
Nepostřelili.
- Ale jo. - Vy jste vyjednávačka?
Ano, správně.
Jsem starostův poradce Alan Flynn. A spolupracuji.
Alan je náš novej rukojmí, ale vás jsme měli radši.
Dobrý den, Alane.
Pěkná vesta, sluší vám.
Co se děje, Rory?
Jdu si pro těch 32 480 dolarů.
A jak se cítíte?
Dobře. V pohodě.
Takhle to obvykle chodí?
Cobby, prosím, nepřerušujte.
A ne, pacient obvykle na otázku odpoví.
Máte peníze. To, co jste chtěl. V tenhle pocit jste doufal?
Peníze vašemu synovi dám, strčím je pod vestu.
Odejdu a předám mu je.
Dokázal jste to.
Můžete to tedy „rovnou zabalit“.
Co teda cítíte?
Nechci umřít.
Tohle říct chtělo kuráž.
Udělal jste mi radost.
Ano, Cobby?
Ani já nechci umřít.
Výborně, Cobby.
Ani já nechci umřít.
Alane, vás se to netýká.
Tak jo.
Jdu se udat.
Blázníte? Když to uděláte, zabijou vás.
Utečte.
Počkat, od samýho začátku jste říkala, že...
Já to taky říkal.
A co mám říct? Že jsem se spletla?
- Ano. - Ne...
- Je to tak těžký? - Jo, spletla jsem se.
Do prdele.
Co je?
Asi chci odjet do Montrealu.
Vycházejí muž a žena.
Vyjdou ven?
Ano, pane. Určitě.
Tak jo.
No, bylo to fajn.
To byla tíha.
Moje nejsou.
Stát! Zpátky! Odstupte!
Stát!
Můžete!
- Hej! - Nashle. Jsme hasiči. Nashle.
- Dobrou. - Ty krávo.
- Ty krávo! - Panebože.
Co jsem říkal?
- Měls pravdu. - Dělat hasiče byl dobrej nápad.
Jedeme do Montrealu.
- Jo! - Montreal. Jedem!
Kdo to hasičský auto řídí?
Uvidí naše hasičský auto a bez problémů nás pustí.
Projíždíme. Uhněte.
Projíždí američtí hrdinové.
- Je to daleko? - Asi 500 km.
Tam bude svoboda. Montreal!
- Montreal. - Jedeme v hasičským autě!
Nic nás nezastaví.
Nic!
A do prdele.
Auto, kámo! Narážíš tady do aut.
- Kruci! Jede. - Přidej. Jeď!
Jeď! Přidej!
- Vždyť přidávám! - Zpomaluješ!
- Zařaď. - Zařadil jsem.
- Rychleji to nejede. - Tak přeřaď!
Tlač do něj!
Kretén.
- Zrychli! - Zrychluju!
Musíš dát kontra!
- Zatoč naopak! - Snažím se o to!
Do prdele!
A sakra.
Tvýma dveřma.
- Zasekly se. - Tvýma dveřma. Otevři.
Je tam normální zámek.
Už přišel.
Ruce vzhůru, hovada.
Jste se asi zbláznili, ne?
No léčíme se. Jo.
Vystupte a položte ruce na auto.
Pane, mám u sebe něco, co by vás velice zajímalo.
Co to je?
Můžu sáhnout do kapsy a vytáhnout to?
Tady je 20 let korupce a úplatkářství.
Jsme ochotní to s vámi vyměnit za naši svobodu.
Navrhuji, abyste si to strčil do kapsy, otočil se a odešel.
Už nebudete muset pracovat
- a my zmizíme. Navždy. - Zmizíme.
Zdravotní péče zdarma, zubař zdarma,
holičství, chlapský skupiny, odvšivování.
Procházky.
Neztratíš peněženku.
Svatba.
To už jsem zkusil.
Ne se mnou.
Nemusíš si vybírat hadry.
Jako Einstein.
Ještě řekni, že nebyl chytrej.
...73 do Montrealu je připraven k předběžnému nástupu u brány...
Starosta Miccelli?
Kdo, já?
180 CM 108 KG
Pane starosto, jsem velkým podporovatelem vaší protikorupční platformy.
Když ty dva z Quincy postavíme před soud,
jejich právníci jako důkazy vytáhnou tyhle pevné disky
se seznamem účtů,
na nichž je 100 milionů nevysledovatelných dolarů.
Takže bychom těch 100 milionů nevysledovatelných dolarů vrátili státu,
jinak bychom je ale mohli...
Pane starosto, sem.
Ale, pane starosto, pokud bychom ty muže před soud neposlali,
tak by tyhle pevné disky jako důkazy použity nebyly.
Tak jo, dneska máte kliku. Ven! Honem.
Pojďte, příteli. Jdeme.
Pozor na hlavu.
Dolů. Vy taky. Jdeme. Prosím. Dolů.
Schod, dolů, stát.
Veselé svátky.
Poděkujte Choiovu programu druhé šance.
Snad ji využijete.
Měli jsme takový kanady.
Ty se vrátily hasičům.
Jo, ale v těch kanadách jsme měli nějaké osobní věci.
Ty prachy? Jo, ty jsme si vzali.
Díky moc.
Nechápu, co se stalo.
- Jakože... Co? - Prostě pojď.
Takže jsme na svobodě?
- Jo. - Jsme svobodní. Ty jo.
Mark Choi, co?
Já to říkal. Dobrej kandidát.
Musím říct, že tohle je „Markantní“ rozdíl.
Machr Mark.
Mark už si markuje marky.
Nedokázal jsem tě rozesmát, co?
Ale jo.
Vždyť ses nesmál.
- Smál. - Říkal jsem samý vtipy.
- Nezasmál ses. - Zasmál.
Kdy?
Když tě podruhé střelili.
Ach jo.
- Hej. - No?
Vlastně nic.
Buď hodnej.
Jo, ty taky.
Alkohol nepřítomen. Vozidlo odemčeno.
- Není to obtěžování? - Fízly už zavolat umíte.
ŠAMPIONI 2014–2015
LIGA MLADŠÍCH ŽÁKŮ VĚK 11–12
PROVOKATÉŘI
Co to kurva je?
Neměli kanady.
Překlad titulků: Karel Himmer